Колко нощи съм прекарал в броене на звездите,
за да опитам да не мисля за теб?
Колко извинения създадох,
само за да избягам от другите кандидатки?
Глупаци.
Некадърници.
Магарета такива,
гарантирахте ми, че Мисгат ще бъде избраната царица.
Коя е тя? Откъде се появи? Кой е народът й?
Малко се знае за нея, господарю!
Нарича се Естир от Суза. Сираче е.
Трябваше да изпълним първоначалния план и сами да отровим Игай.
- Отрова?
Не, господарю! Той говори необмислено.
- Твърде много... - Познаваш ли отровата?
Разбира се.
Били сте виночерпци на царя.
Ако на теория, сте искали да отровите някого...
Да предположим...че този някой остане безименен,
но е бил, всъщност, някой, на който се клели, че ще пазите.
Господарю, княже мой...
Не гледайте толкова стреснато!
Не правим заговор.
Господарю.
От Индия до Вавилон,
мечът ми е разплисквал кръвта на предателите на короната.
Горди, високомерни "избранници",
можели са да се върнат вкъщи.
Отиват ли?
Отиват ли си?
Благодаря!
Колко чудесни са пътищата Господни!
Той се погрижи за моята малка Адаса
и я направи царица.
Казала ли си на някого нашата тайна?
Не.
Ако продължиш да ме наричаш Адаса, няма да има значение.
Няма ли да дойдеш с мен в двореца?
Мога да те назнача на който пост поискаш.
Моят Бог ще се погрижи за мене.
А ти се грижи за своя господар.
Не помниш ли какво заповяда?
Да я набавим извън двореца, за да не могат да я проследят до нас.
Евреите имат аптекари.
- Не може ли да уредим примирие?
Примирие?
Този дявол Мемукан ме победи вече два поредни пъти.
Страх ме е да те загубя.
Дадох клетва
на баща си.
Точно от това се опасявам.
Трябва да мечтаеш! Ще отсъстваш доста през следващите месеци.
Пази ми го.
- Но то е твое. Аз... - Тогава бъди в мир.
Винаги се връщам за моите неща.
Цял ден ли ще стоите там, господарю?
Ето този!
Защо ще купуват беладона от теб?
Може би искат да отровят някого. Много смъртоносно, много бързо.
Продаде им отрова?
Евреин продава отрова на царските придворни?
Имаш ли си представа за кого може да е тя?
Моля ти се, нека го видя.
Писарят каза, че е само за очите на Царицата.
Има заговор за убийството на Царя.
Царят ще бъде уведомен веднага, господарке!
Той и Мемухан са на един ден път
Тогава, ще е по-добре, господарке, да изпратя началника на стражата
- да разследва. - Кой друг е близък на Царя?
Адмата.
Това е измяна.
Ако господарката позволи, сам ще доведа тези два евнуси.
Въоръжен съм, така че надали ще окажат съпротива.
Няма да е нужно!
Новият началник на стражата вече отиде да разследва.
Нямахме време за губене, господарке!
Ако всички имаха твоята лоялност към Царя, княже.
Началника на стражите!
Господарят Аман, господарке.
Какво стана с евнусите?
Точно в момента ги водят към бесилото.
Отрих това за тях.
Разпитвах ги и двамата.
Убеден съм, че са заговорничали сами.
Увери се, че името на Мардохей ще бъде записано в летописите
и да бъде гарантирано с печата ми, че той заслужава награда от Царя.
Заповядай.
Само една хапка.
Сега, когато вече не прекосявам страната, апетитът ми страда.
Да предположа ли тогава, че цената да шпионираш за мен ще бъде намалена?
Апетитът ми може да е намалял,
но не и този на синовете ми,
на жена ми.
А това дори може да струва повече, княже мой!
Много,
- много повече. - Какво може да си сторил?
Спасявам Царя за последно.
Както в играта на шах в двореца. Отърваваш се първо
от всички онези, които са най-близко до него.
Един
по един.
- Господарке, това е глупаво. - Отивам и без теб.
Твърде много слухове се носят из двореца,
но няма отговори.
Тези панти са добре смазани.
Сигурно мнозина използват това място.
Тези, които се обичат, винаги намират път един към друг!
Дойде времето, братя и сестри,
когато трябва да изкореним онея между нас
които се стремят към нашето разрушение!
Когато плодът на нивата се зарази с болест
не запалваме ли всичко?
Питат ме защо избирам да говоря срещу тези чужденци
и пришълци между нас.
- Евреите! - Евреите!
Не, не евреите.
Аз, лично, познавам много евреи, които се гордея да нарека приятели.
но съберете тези евреи и на какво ще заприличат Египет,
Асирия, Вавилон, ако те се надигнат?
Изведи ме оттук, бързо.
Искате доказателство?
Доказателство!
Извадено от царската библиотека,
великият план на гърците и евреите
да завладеят света!
Защото нека ви кажа, И гърците, и евреите
живеят с едни и същи зли вярвания, че
всички хора са създадени равни.
- Вярвате ли, че сте равни с робите? - Не!
И не вярвате нито в еврейския Бог, нито в гръцката демокрация,
но има други в двореца, които вярват!
Нека ви кажа за Мемухан.
Княз, генерал.
Върховен предател!
"Услуги на цар Дарий."
"Умиротворяване на вавилонските провинции."
"Плащания към Аман, Агагеца."
Кога? Кога?
Попитайте Мемухан
защо е позволил йонийските гърци да запазят своята демокрация?
Попитайте чий глас днес вика най-силно срещу войната
и ще откриете, че е неговия!
"Година на насилието"
Преди 13 години.
Господарке.
Сама ли си?
- Това е опасно. - Тъкмо приключвах.
Позволи ми.
- Да го прибера ли? - Благодаря.
Нещо трябва да е натежало на сърцето на моята царица
за да я държи будна в този час, четейки!
Царице моя.
- Зле ли е на Нейно Височество? - Добре съм.
Може би трябва да си почина.
Не си бил в двореца вече повече от две седмици.
Тя ще се изненада много, не мислиш ли?
Ето, прочети това, господарю!
Не ми приличаш на предател, Мемухан!
Върни се с мен и ще накарам Адмата да разследва веднага
обвиненията на Аман.
Аман е назначен от мен.
И ние се нуждаем от него повече, отколкото осъзнаваме.
Честно, Мемухан, до преди малко
казваше, че името ти е опетнено, а сега защитаваш своя обвинител.
Достатъчно животи лежат на съвестта ми.
Накажи го леко, и той ще изпълнява добре дълга си
и ще ти бъде по-задължен, заради снизходителността ти.
Казано като истински персиец.
Никога не съдиш човек, преди всичко добро и лошо да е претеглено.
Язди с мен.
- И ти изгори доказателството? - Не се притеснявай.
Ако не си забравила, този Аман сега отговаря за вътрешната сигурност.
И ако не си забравил, аз все още съм царица.
Да, но ти си царица, която трябва да спазва традициите, които Аман
знае как да манипулира много по-добре от теб.
Не минавай през главната порта.
Не искам царицата да бъде известена за моето идване.
Трябва да ми обещаеш, че
няма да разкриеш това на никого!
Още малко подобни обещания и ще трябва да дам обет за мълчание.
Ръждясалата любовна порта.
Сигурен съм, че доста си я ползвал като младеж, Мемухан.
Кой мислиш, че я сложи тук?
Тръгвай.
Любов моя. Колко ми липсваше!
- Така ли? - Защо така говориш?
Зачервена си. Натоварена сутрин?
Можеше и по-зле да е.
Някакви посетители?
Търсели сте ме, Ваше величество?
Както виждам, липсва ти огърлицата.
Чудя се това ли е само, което липсва?
Може би ваше Величество ще иска някоя от наложниците?
А може би не.
Приличаш толкова много на баща си.
Понякога забравям колко различен си всъщност.
И все повече се чудя какво те кара да го следваш по стъпките му.
Дайте й още няколко нощи
и след това ми я доведете.
Наричаш това изтънчено?
Лъжеш ме, Агагецо.
Трябва да кажа на Царя за твоето високомерие.
И мечтите ти да станеш цар умират с мен.
Трябва да си по-мек с евреите.
Трябва да се разтовариш малко.
Евреите, княже мой,
ще бъдат основното оръжие, чрез което ще спечелиш трона.
Помисли, планираме да завземем трона със сила когато Царят е далеч в Гърция.
Какво ще е извинението ти?
Кой атакува земята?
Всъщност, никой!
Освен, ако, разбира се, това не са обичащите гърците евреи.
Мемухан очаква извинение, както предположи.
Едно извинение е евтина цена, ако плащаш за царство.
Покани на гости Мемухан тогава.
С идеята да му се извиня.
по пътя, обаче, ще го чака засада.
- От кого? - От моите евреи, разбира се.
Евреи, които са го заклали, защото заради него името им е свързано с предателство.
- А личната охрана на Мемухан? - Това едва ли е извинение.
Можеш да кажеш на Мемухан
че ако дойде с много войници,
ще заподозря, че идва да ме накаже.
С един или двама стражи моите хора ще се справят.
А кой ще се справи с теб?
Кой, освен теб,
Царю мой.
Подготви се да умреш, щом обичаш гърците.
Хората на Адмата.
Благодаря на боговете, че не си наранен, госодарю.
Ела.
Царице моя...
Ваше величество,
пролята е кръв. Трябва веднага да дойдете.
Но господарю, Царю, това е обвинение от прост ездач!
Защо чака толкова дълго, преди да кажеш на някого за заговора на Адмата?
- Не би... - Господарю, трябваше да изиграя предател,
за да хвана предателя.
Къде са неговите свидетели, господарю? Какви са моите мотиви?
Нека този Аман докаже думите си или завинаги да замълчи.
Какво да покажа, господарю?
Няма свидетели за планове, заченати в тъмнина.
Не го прави, Адмата.
Не беше ли отново той, който надъха тълпата да поиска
появяването на царица Астин, знаейки, че тя няма да дойде?
Лъжа! Всичко е лъжа!
Лъжи! Стоя в дом, изтъкан от лъжи.
- Помни пред кого се защитаваш. - Да защитавам какво?
Живота си, Адмата.
Мое глупаво желание ли е да вярвам на тези истории, които чувам,
или моя очевидна неспособност да схвана техните тайни?
Може би...
...си ги сложил на лавицата да събират прах
без да ги довършиш истински.
Кой събира прах?
Вярвах, че това е твоята Рахил.
Но се оказва, че аз съм само Лия, и ти ми слугуваш, за да имаш нещо друго.
Не, господарю. Не е това, което мислиш.
Нищо вече не е, както мислех!
Заговори пълзят в нощта.
Доверието ръждясва като тайна порта, оставена на ветровете.
Докато говоря с теб, Адмата е предаден на мъчение.
Тези Яков и Рахил, те не са вече просто история за теб.
Дай ми някакъв смисъл да вярвам в това, което си.
Дай ми някаква чест.
Защото ако наистина е чест на царете да издирват истината и лъжата,
значи аз съм за посмешище.
Ще ти отговоря, царю мой,
ако първо ти ми отговориш.
Да ти отговоря на какво?
Защо извика Астин,
когато знаеше, че тя няма да дойде?
Аз съм царят!
и не дължа отговор на никого.
След много дни на мъчение, Адмата, великият княз на Мидия,
най-накрая призна всичко,
и с него се постъпи, според традицията на земята.
За неговата смела и доблестна постъпка, Аман, Агагеца,
беше провъзгласен за княз на Персите,
наследи дома на Адмата, неговото богатство, престиж и власт.
Всяко парче си идва на мястото,
както говорихме, едно по едно.
Нямам предсказание за теб, Аман.
Не, скъпа, аз говоря за истината, не за звездите.
Не пожелавам моето бреме на никого.
Кръвта на моите прадеди ще бъде отмъстена.
И боговете ще се усмихнат на сина ни, заради нашето покорство.
Луд ли си? Това ли е плана ти?
Не че нашите съюзници не желаят, господарю,
но те имат проблеми.
Буря е отнела на Финикийците голяма част от тяхната флота.
На Картаген не му достига дървесина за бойните кораби...
Сигурно ли е, че съдбата на империята не зависи от парите?
- Готов ли си да ги осигуриш? - Не, не аз, господарю.
Но добре познавам едни предатели в нашите земи, които ще го сторят.
Евреите? Не сме деца.
Няма значение, можем да съберем пари
като конфискуваме еврейските пари и имоти
И евреите просто ще ни ги дадат без да се бият?
Не, естествено, че не.
Първо трябва да ги избием всичките.
До последната глава.
Това е единственият начин да сме сигурни, че няма да се надигнат и да търсят отмъщение.
Той говори за жени и деца, господарю.
Да, жени и деца!
Знам.
Какво е решението ти?
Или ще предпочетеш, скъпи ми Мемукан, гърците и евреите да се обединят
и ръка за ръка да ни избият в леглата ни, докато спим?
Толкова силно ли е миналото, че да унищожим нашите братя
за да се освободим от тяхното надмощие?
Никое царство не е било толкова велико, колкото това на еврейския цар Соломон.
Той не се е бил нито веднъж, не е минавал през нито едно сражение,
но е успял с мира, наследен от баща му.
Не прави напразно това, което смъртта на твоя баща спечели.
- Като... - Внимавай как говориш, генерале!
Защо жадуваш за война,
когато можем да черпим с шепи от мира?
Ти говориш за мир, нека говорим за евреите.
Те предпочитат да се покланят на своя Бог, отколкото на законите и традицията.
Техните пророци дори говорят за цар, който ще дойде.
Цар, който ще царува над всичките царе и ще направи всички хора свободни!
Това не е ли същността на демокрацията, мой драги Мемукан?
Вярвам, че под твоето водачество ние сме уязвими.
Ако сме уязвими, то това е отвътре, наистина.
Тръгни срещу Гърция, щом искаш.
Но походът ти ще бъде без генерал в редиците.
Значи този закон все още не е подписан?
Още не, господарке!
Вината разгорещява хората понякога,
и те търсят мехлема на закона
да успокои горящата рана.
И какво искаш да направя?
Не мога да го потърся в библиотеката, докато не ме повика.
Ако ти си първа,
тогава всъщност той ще те потърси, нали?
Как мина покрай стражата? Пожелах никой да не ползва библиотеката тази вечер.
Търся това, което и ти търсиш, Господарю.
Истината.
Може би истината за това между нас?
Дойдох по държавни дела.
Държавни дела
Добре.
И какви държавни дела могат да те вълнуват?
Искаш повече парфюми? Желаеш още подправки?
Като царица на кухнята, няма защо да ме изчакваш тук.
Знаеш не по-зле от мен колко бързо думите обикалят двореца.
Особено, когато е замесено и убийство.
Ти... ти си учена, начетена.
Дай ми история, която отговаря на моята дилема.
- Никога не съм се преструвала с теб. - Никога?
Не мислиш ли, че виждам струните на Мемукан
над главата ти дори и сега?
Тези евреи те интересуват повече, отколкото те интересувам аз.
Питаш ме за моето бреме? Предлагаш ми решения?
Не.
Само се оплакваш.
- Както Астин? - Махай се!
И не идвай изобщо при мене, без значение какво желание имаш,
или твоята съдба ще бъде по-лоша от тази на Астин.
- Но аз наистина те обичам. - Любовта ме предаде.
Знанието ме предаде, ето защо съм вързан към традициите
на бащите си и на империята си.
До следващото пълнолуние тръгвам на война.
И каквато и да е съдбата ми, няма повече да бъде споделена с теб.
Това някога беше любимото ти четиво.
И въпреки, че няма повече да носи истории за любов,
летописите носят история за Мардохей, евреинът.
Един от тези, които искаш да унищожиш, спаси живота ти.
А ти дори не го почете за това.
Пур, жребият на съдбата...
Той определи в кой ден всички евреи в царството ще бъдат погубени.
Това ще бъде 13-ия ден от месеца Адар
според календара на евреите.
Княже...
Унищожението на един народ
може да бъде овластено само от някой, който носи печата на самия Цар.
Писмата бяха изпратени из цялата страна,
всички евреи да бъдат погубени
на 13-тия ден от месец Адар, само след 6 седмици.
Млади и стари, мъже, жени и дори деца.
И да бъде плячкосан всичкия им имот в името на короната.
Писарят настоява, че всичко зависи от теб, царице моя.
Зависи от мен?
Царицата може да поиска да застане пред Царя и да се застъпи
за тези, които нямат друга надежда.
Господарке...
Нима си забравил какво казва традицията?
Ако отидеш при Царя неповикана, означава смърт
В двореца, да. Но сигурно може да го видиш и насаме.
В неговите покои.
Със сигурност не мога.
Бях Ти покорна,
Ходя пред Теб с непорочно сърце.
И сега съм изправена пред този проблем точно заради моето покорство.
Умолявам те, Отче,
нека има и друг начин.
Издигни освободител и нека това отмине.
Нека отмине.
"Утешавайте,
утешавайте народа Ми, казва вашият Бог.
Извикай към Израел
че времето на воюването се изпълни
и че беззаконието му бе простено.
"Вечният не отслабва и не се уморява.
Неговият разум е неизследим.
Той дава сила на отслабналите и мощ на немощните.
Даже младите ще отслабнат и ще се уморят,
и отбраните момци съвсем ще паднат.
"Но ония, които чакат Господа, ще подновят силата си."
Господи, чакаме Тебе!
Поднови нашата сила.
Пригответе пътя за този, който идва.
Коленичете пред великия княз!
Пригответе пътя за този, който идва. Коленичете пред великия княз!
Ти...
Поклони се, за да почетеш великият княз Аман. Коленичи!
- Казах коленичи. - Спри!
- Защо не коленичиш? - На колене падам пред царя.
Смирявам се само пред Бога на бащите ми!
- Кое е името му, на твоя Бог? - Великият Аз Съм.
Единственият истински Бог, създателят на небето и земята.
Богът на Авраам, на Исаак и на Яков.
Евреин.
Мардохей-Бен-Яир.
Мардохей...
Ще си кръстя прасето на теб.
Може би мога да дам и друг повод да запомниш името ми.
А ти ще запомниш моето
с това!
Продължаваме.
И какво стана?
Пак накрая си на земята, както всички ни.
Но не на колене.
Хайде, само три дни има, докато царството ти се даде.
Да не позволяваме един евреин да ограбва радостта ни.
Не ме задоволява.
Тогава поискай разрешение да почетеш царското заминаване
с публична екзекуция на бунтовник,
символ на властта ти над всички други.
Бесило, 50 лакъта високо, с Мардохей...
Летописите.
Изправи се.
Изникна един въпрос. Може да ми помогнеш.
Аз съм поласкан, господарю, защото и аз се нуждая от твоя съвет по един въпрос.
Един човек ми е сторил голяма услуга.
Получил е много почести сред своите си хора,
но той веднъж спаси живота ми.
Мисля, че въпреки всичко,
не му е отдадено пълно признание.
Как мислиш ти, какво да бъде сторено на човек, който Царят благоволи
да почете?
Нека донесат царската дреха,
с която Царят се облича.
И кон,
на чиято глава е царският венец.
Дай ги на един от видните царски първенци на персите,
за да бъда така почетен човека, в когото Царят благоволява.
И след това нека бъде разходен този човек по улиците, възгласявайки,
"Така ще се направи на човека, когото Царят благоволява да почете."
Отлично предложение.
Иди сега ти и направи всичко, както предложи.
Господарю!
На един Мардохей,
писарят, който стои при Царските порти.
Мардохей?
Евреинът?
Господарке.
- И кой е този мъж? - Един писар.
Еврейски писар, който претендира, че е спасил живота на Царя.
Мисля, че трябва да се радваш на такава привилегия, дадена ти от Царя.
Да се радвам?
Достойнството на Персия е на карта.
Какво ще кажат за съпруга ти, Царя, когато разберат, че той е накарал
най-великият си княз да води един евреин из улиците?
Евреин, господарке!
И как точно един евреин е по-различен от теб и мен?
Те са наш враг.
Трябва да бъдат унищожени.
Може да са твой враг, но не и мой.
По начина, по който ги защитаваш,
- човек може почти да си помисли... - Да си помисли какво,
княже?
Да помисли. Това е, господарке.
Да помисли.
Направете път на Мардохей.
Направете път за Мардохей, който спаси живота на Царя.
Той е човекът, който Царят благоволява да почете.
Всички да поздравят Мардохей, евреина, почетен от Царя.
Любимец на царицата. Почетете Мардохей, евреина.
Почетен от Царя, Любимец на Царицата.
Стража...
Царице моя, нося ти новини от Мардохей.
Нямаш време!
Когато Царят тръгне за Гърция утре,
той ще назначи Аман за свой заместник.
Това е последният ни шанс да спрем този указ за смъртта ни.
Той ме накара да се закълна и да предам думите му.
Наистина ще рискуваш живота си, ако се явиш пред Царя...
...но не мислиш ли, че ако замълчиш,
твоята титла ще те спаси само сега.
Ако замълчиш, избавлението за евреите
ще се появи отнякъде другаде,
но ти
ще загинеш със сигурност.
Кой знае дали не си дошла в двореца
за време като това?
Той каза да ти дам това.
Кажи на Мардохей да събере евреите.
Помоли ги да постят и да се молят.
И аз ще направя същото.
И на сутринта, ми уреди носилка.
Ще се украся, както приляга на царица и ще отида при Царя невикана,
въпреки, че е против закона.
И ако загина,
ще загина.
Народе на Персия, слуги на короната,
днес ние прегръщаме съдбата си
да превземем и управляваме света и да застанем срещу гърците
и всички, които посягат към славата ни.
Короната й, бързо.
Носилката ще бъде тук скоро.
- Няма носилка. - Моля?
Не знам какъв е планът ти, но...
Царят тръгва към фронта до час.
Нямам време да чакам да спре да вали.
Няма да ти позволя да се обречеш на смърт.
Не...
- Кажи ми, че не си ти? - Защо толкова си сигурна, че
той ще наклони скиптъра си и ще пощади живота ти?
Ти не влизаш в спалнята на мъж, влизаш в залата на Цар.
Това не е ти срещу него, а ти срещу традицията.
Ти срещу империята.
Тогава...отивам
както Давид застана пред Голиат и Филистимците.
Това са само истории, Естир. Чуваш ли ме, само истории.
Знаеш ли какво обичам най-много в историята за Давид и Голиат?
Победата на Давид дойде не от велика битка,
а от силна вяра.
Ето, оставям ви в този ден, вашият регент, в мое отсъствие,
Господарят Аман, Княз на Персите.
Волята ми е всеки един от вас да му се покорява във всичко,
точно, както бихте зачитали Царя си.
Неповикана тя идва пред Царя!
Вярно е.
Това не е ли нарушаване на традицията?
- Да, това е против традицията. - Стража!
- Нямаме време за губене. - Какво ти отвърна той?
Това време, лицата... не можах да го питам.
Не там, не в двора.
Тогава? Ще загинем ли?
Имам още само един шанс, помогнете ми да се подготвя.
Царят може да наклони скиптъра си към когото си поиска.
Господарю,
в този ден царството ти бе откъснато от ръцете ти.
Тази Естир те опозори дори повече, отколкото Астин го стори.
Не виждаш ли как тя те прилъга?
Да ни поканиш на пир да чуем молбата й?!
Ако отидеш, народът ще те счита за пионка.
Ако откажеш,
за страхливец.
Има само един начин.
Яденето задоволява ли ви, господарю?
Става късно.
Още веднъж искам да питам какво е твоето искане, царице моя.
Моята молба,
господарю,
е да ми позволиш да довърша една история.
История, която започнах преди много дни,
историята на Яков, господарю,
не свършва, когато той се жени за Рахил.
Те имат 12 сина.
И като тези 12 стълба около нас, върху тях се съгражда цял един народ.
Нали...
Нали не спираш цяла една армия от похода й, само за да довършиш една детска приказка?
Ако още имам благоволение пред тебе,
нека животът ми бъде пощаден,
и този на моя народ заради молбата ми.
Изискваш от мен твоя живот и този на народа си?
Скъпо момиче,
Не познавам народа ти, поне ми кажи кои са те.
Ако бяхме продадени като роби, бих затворила устата си.
Аман поиска нашата кръв,
моята кръв, кръвта на Яков, твоя Яков.
На него Бог му даде друго име.
Израел.
От тях съм и аз.
Ти, Естир?
Еврейка?
Не се казвам Естир, господарю,
а Адаса Бат-Авихаил,
дъщеря от Вениаминовото племе,
дете на Всемогъщия Бог.
Никога не съм чувал по-жалка история в живота си.
Тя не е еврейка.
Тя е просто поредната Астин.
Не е ли твърде хитро това?
Армията тръгва на поход,
и изведнъж тя се оказва еврейка.
Естир е еврейка.
Астин също протестира срещу идеята за войната.
Тази царица просто иска да се съпротиви на властта ти.
Еврейка? Ако беше вярно, защо го е крила досега?
Моля те, кажи ни.
Всемогъщият наистина е заповядал
да не прозреш истината в думите ми. Нека сърцето ми говори тогава.
Ето това
което ти дадох, е най-ценното ми притежание в целия свят,
всичко, което съм!
Нещо трябва да се случи ли?
Звездите... Не ги ли виждаш?
Не ги ли виждаш??
Измама.
Вероятно не си се надявала , че всичко ще свърши така?
Представяла си си, че ще се моля?
Мислила си, че ще се моля?
Ще моля за живота си?
Както моят праотец Агаг пред вашия меч?
Сега да го направя ли?
моля те, господарке,
моля, Ваше височество,
моля за пощада.
Пощади живота ми. Ти си милостива.
Пощади ме.
Моля за прошка.
Пощади ме, пощади ме, еврейке!
И Царицата ли искаш да насилиш,
моята съпруга,
докато съм си вкъщи? Арвон ми съобщи, че в двора на Аман има бесилка.
Очевидно е била предназначена за Мардохей, евреинът.
Обесете го на нея!
Не!
Защо се върна?
Видях ги.
Видях звездите.
Ето как с един акт на покорство
едно поколение изкупи миналите грешки
и осъществи съдбата си.
В този ден ви представям новия княз и господар на тълпите,
Мардохей Бен-Яир.
На деня, нарочен за тяхното унищожение,
всички евреи ще имат правото
да се защитават
и имат правото да вземат целия имот на тези, които ги мразеха.
Изпращам тази история,
настоявайки да определите ден на празнуване и радост.
Празник, който да бъде почитан и припомнян от всяко поколение
и нека бъде назован Пурим,
защото Пур беше хвърлен, за да определи кога да е този ден.
И докато продължаваме да живеем в свят, пълен с несигурност,
може да се радваме, защото пълна със загадки
е славата на един Цар.
Така записано, нареждам този закон да се изпрати
с великия печат на Мардохей,
Княза на Персия,
Евреин!
Субтитри: Chocho