Мордехай край портата
Благодарен съм за това, че идвате отново.
Бог е добър.
(глас от публиката: И ти ела отново.)
Ще се опитам.
Надявам се, че Господ ще се върне преди това.
Това е доста дълга лекция и не знам дали ще я довършим за една вечер
или ще прескочим някои слайдове, но както се получи.
Ще видим как ще действаме.
Сигурно сте забелязали, че съм много привързан към моята църква.
Забелязахте ли го?
Но имам да кажа и някои трудни неща за моята църква.
Не защото искам да я сразя.
Вече има доста хора, които го правят.
Не такава е целта ми.
Имам сериозен проблем.
Върша евангелизаторска работа.
Днешният евангелизатор се сблъсква с все повече хора, които казват:
Говориш за Вавилон и казваш да излезем от Вавилон, но къде да отида?
Това, което трябва да изоставя, го виждам и в твоята църква.
Защо да дойда в твоята църква,
след като всичко това го виждам и там?
В миналото можехте да заобикаляте този въпрос, но вече не е възможно.
Да се изправим пред проблемите, не можем да ги избегнем.
Има и друг проблем: Все повече хора искат да напуснат
поради това, което виждат в църквата.
Вместо да се правите на щрауси и да си криете главата в пясъка,
изправете се пред фактите.
Ако разберете символичната картина,
тогава цялата парадигма се измества.
Когато говоря за някои неща, моля не ме разбирайте погрешно,
това не е за да изобличавам и критикувам моята църква.
Има една символична рамка, която трябва да проумеем,
и ако разберете символизма, вие приемате църквата.
Това не е нещо негативно, а позитивно.
Имаме нужда от преобразяване, от обновяване на ума (Римл. 12:2),
за да различаваме истината от заблудата.
Това са персийски руини, където се е развила историята с Естир и Мардохей.
Лекцията ни е озаглавена „Мардохей до портата”.
Естир 1:1: „А в дните на Асуир...”
Боря се с тези имена.
Как го произнасяте в Америка, защото навсякъде е различно.
Асуир?
Никога не бих го произнесъл по този начин.
Асуир.
„... онзи Асуир, който царуваше от Индия чак до Етиопия над сто двадесет и седем области.”
Става въпрос за едно мегацарство.
„... в онези дни, когато цар Асуир беше седнал на престола на царството си в столицата Суса...”
Виждате руините на Суса, където се установили много евреи в изгнание.
Никога не съм бил там, тази снимка я имам от един малък приятел.
Този цар е познат и като Ксеркс.
Става въпрос за един и същ цар.
Той е този, който изпълнява библейското пророчество
във връзка с унищожаването на Вавилон.
Удивително, тъй като тук има символичен паралелизъм.
Трябва да погледнем Библията по нов начин, чрез символи.
Кир Велики завладява Вавилон в 539 г.пр.Хр., но не го унищожава.
Пророкувано е от Исая за Ксеркс, който унищожава града 59 години по-късно в 480 г.пр.Хр.
Той унищожава Вавилон.
Идва друг цар, който ще унищожи Вавилон.
Нали така!
Исая 13:19: „И с Вавилон, славата на царствата, красивия град,
с който се гордеят халдейците, ще бъде, както когато Бог съсипа Содом и Гомор.”
Както когато Бог унищожава.
13:20: „Никога няма да бъде населен, нито ще бъде обитаван от род в род;
нито арабите ще разпъват шатрите си там,
нито овчари ще отправят стадата си да почиват там.”
Царят прави голям пир и иска да се похвали с царицата си.
Естир 1:12: „Но царица Астин отказа да дойде по царската заповед...”
Символизъм.
Ето цар, който сега представлява един по-велик цар.
Ето царица, която не иска да му се подчини.
Случват ли се такива неща по света?
Да, сега друга ще стане царица.
„... затова царят се разяри твърде много и гневът му пламна в него.”
И сега се появява красивата Естир.
„В столицата Суса имаше един юдеин на име Мардохей, син на Яир,
син на Семей, син на Киса, вениаминец,
който беше откаран от Йерусалим с пленниците,
които бяха отведени с юейския цар Ехония,
които вавилонският цар Навуходоносор беше откарал.
Той отглеждаше Адаса (която е Естир), дъщерята на чичо си,
защото тя нямаше нито баща, нито майка.
Момичето беше прилично и красиво;
и когато баща му и майка му умряха, Мардохей го взе за своя дъщеря.”
Те са тясно свързани.
Удивително е това, което четем в коментара:
„Клинописна плочка в Берлинския музей споменава високопоставен
държавен служител на име Мардука (вавилонската транслитерация на Мардохей)”.
Името не се среща на друго място, то не е обичайно за този район.
Археологията потвърждава Библията.
Естир 2:17: „И царят възлюби Естир повече от всичките жени;
тя придоби неговото благоволение [благодат - KJV]...”
Ето я отново тази чудесна дума.
Започвате ли да виждате известни връзки?
Удивително е как един археолог, затънал в науката,
и един есхатолог могат да бъдат така тясно свързани.
„... тя придоби неговото благоволение и милост.”
Чувате ли символичните „звуци”?
Дали Христовата невеста ще намери благоволение пред Царя,
когато другата царица го отхвърли?
„... повече от всичките девици; и той сложи царската корона на главата й
и я направи царица вместо Астин.”
Да, има много девици, но само една е царица.
Не го забравяйте.
2:21: „В тези дни, когато Мардохей седеше в царската порта...”
Царската порта, разбира се, е място на съд.
Имаме вест за съд.
„... двама от царските евнуси, Вихтан и Терес, от онези, които пазеха входа,
се разгневиха и поискаха да сложат ръка върху цар Асуир.”
Това става известно на Мардохей, той го съобщава на Естир, а тя го казва на царя.
Записват го и после забравят.
Всъщност Мардохей спасява живота на царя.
3:1: „След това цар Асуир повиши Аман...”
Аман става враг на Божия народ.
Отново символизъм.
3:2: „И всички царски служители, които бяха в царската порта,
се навеждаха и се кланяха на Аман; защото царят беше заповядал така за него.
Но Мардохей не се навеждаше, нито му се кланяше.”
Има закон, който е по-висш от царския.
3:3: „Затова царските служители, които бяха в царската порта,
казаха на Мардохей: Ти защо престъпваш царската заповед?”
Ще има ли друг цар на друг етап?
В символизма царят може да има две роли - това е земен цар.
Ще има ли друг „цар”, който ще издаде заповед, противоречаща на Божия закон?
Да.
Ако не се подчините на тази заповед, възможно ли е да ви издадат смъртна присъда?
- Да. Благодаря ви.
3:4: „И като му говореха всеки ден, а той не ги слушаше, съобщиха на Аман,
за да видят дали думите на Мардохей ще устоят, тъй като им беше казал, че е юдеин.”
3:5: „Когато Аман видя, че Мардохей не се навеждаше, нито му се кланяше,
Аман се изпълни с ярост.”
3:6: „Но мислеше, че да сложи ръка само на Мардохей, ще бъде нещо нищожно;
затова, понеже му бяха казали от кой народ беше Мардохей, Аман искаше
да изтреби Мардохеевия народ, всички юдеи, които бяха в цялото царство на Асуир.”
После посочва точната година и те хвърлят жребий до 12-ия месец.
Решават, че всички евреи ще умрат.
3:8: „Тогава Аман каза на цар Асуир: Има един народ, пръснат и разсеян
между племената по всички области на твоето царство.”
В края на времето при изпълнение на символизма ще има ли един народ
пръснат по цели свят в последното царство на земята?
Да.
„... и законите им се различават от законите на всички народи
и те не спазват царските закони; затова не е от полза за царя да ги търпи.”
Символът ще се срещне със своето изпълнение.
3:9: „Ако е удобно на царя, нека бъде предписано да се изтребят;
и аз ще броя десет хиляди таланта сребро.”
Царят дава пръстена си на Аман, който е враг на евреите.
Ето руините от царския дворец, където всичко това се случило.
Когато заповедта е издадена, Мардохей апелира към Естир
да разисква този въпрос с царя, но тя се колебае.
4:13: „Тогава Мардохей заръча да отговорят на Естир...”
Възхитително.
Не си мисли, че можеш да се скриеш в тази криза.
„Не мисли в себе си, че от всички юдеи само ти ще се избавиш в царския дом.”
Ако смяташ, че можеш да се сприятелиш с неприятеля в икуменически съвети,
не си мисли, че това ще ти помогне да избягаш.
Няма да стане.
„Не мисли в себе си, че от всички юдеи само ти ще се избавиш…”
4:14: „Защото, ако съвсем премълчиш в това време, ще дойде от другаде помощ
и избавление на юдеите, но ти и бащиният ти дом ще погинете.”
Тогава тя заръчва да започнат да постят.
Тя не побягва. Не действа прибързано.
Време е за молитва.
Никога не забравяйте, че колкото и голяма да е кризата, винаги има време за молитва.
Постете и аз ще постя...
„... ще вляза при царя, което не е според закона, и ако загина, нека загина.”
Не мога да се приближа до Бога в греховното си естество... и да оцелея.
Но ако Той протегне ръката на благодатта към мене, аз мога да живея.
Символизъм на благодатта.
Това е царят, а това е жената.
Удивителен барелеф.
5:2: „И като видя царят царица Естир, че стоеше в двора,
тя придоби благоволението му...”, благодат.
„... и царят простря към Естир златния скиптър, който държеше в ръката си;
и Естир се приближи и се допря до края на скиптъра.”
Не е ли прекрасно?
Всъщност този цар събира всички девици от цялото царство.
Естир обаче е царицата,
след като предишната царица решила да не слуша заповедите му.
Когато Асуир отменя указа, присъдата се стоварва върху Аман.
Ще има ли отмяна на указа от друг символичен цар в края на времето?
Ще дойде ли Царят на царете, за да отмени указа на вавилонския цар в края на времето?
Да!
8:17: „И във всяка област и във всеки град, където стигна царската заповед и указ,
юдеите имаха радост и веселие, пируване и добър ден.
И мнозина от народа на земята станаха юдеи.”
Ще има ли масово обръщане в края, когато указите излязат?
Да!
В края хората ще се тълпят около носителите на вестта -
тези, чиито заповеди са по-различни от заповедите на народите по света.
Тази църква ще остане пълна.
Мнозина ще напуснат, но и много ще дойдат.
Символът ще се срещне със своето изпълнение.
Белегът на звяра: „И му бе позволено да вложи дихание в образа на звяра,
така че образът на звяра да проговори; също и да направи да бъдат избити онези,
които не се покланят на образа на звяра.
И принуждаваше всички, малки и големи, богати и сиромаси, свободни и роби,
да им бъде сложен белег на десницата или на челата им,
за да не може никой да купува или да продава освен онзи, който носи за белег
името на звяра или числото на неговото име” (Откр. 13:15-17).
Четем в Духа на пророчеството, че „указът, който ще бъде издаден против Божия народ,
ще бъде съвсем сходен с този, който Асуир издаде против евреите във времето на Естир.
Сатана подбуди заговора, за да премахне от земята тези,
които съхраняваха познанието за истинския Бог.
Но тези планове бяха разгромени от една противодействаща сила,
която, царува сред Божиите чада.”
„Протестантският свят днес вижда в малката група, спазваща съботата,
един Мардохей край портата.”
Портата е място на съд.
Самото име Лаодикия означава „народ на съд”.
Те усещат този трън в плътта, защото от него чуват,
че спазват не Божиите, а човешките заповеди.
„Неговият характер и поведение, почитта му към Божия закон са постоянен укор
към тези, които са отхвърлили страха към Бога.”
Същият могъщ ум, който е заговорничил против верните в миналите векове,
ще се опита отново да го направи в края на времето,
тъй като няма „Така казва Писанието” по въпроса за съботата,
с което да защитят своята теология.
Значи е по-добре една група да изчезне, отколкото целият свят да страда.
И тук има паралел.
Тези събития се случват в заключителните сцени на великата борба между Бог и Сатана.
Точно тогава присъдата на звяра е отменена от Бог, Който се застъпва за Своя народ.
Тук символизмът среща своето изпълнение.
Христос, символизиран от Асуир, променя указа.
Ще има промяна на указа.
Случило се е тогава, ще се случи отново.
Има ли доказателства от археологията, че Мордехай е съществувал?
Да.
Четем в Откр. 12:17, че змеят е разгневен на жената -
на тези, които спазват заповедите и имат свидетелството.
Това огнено изпитание пресява Божия народ, който е в лаодикийско състояние.
Съдът започва от Божия дом.
Това се казва в 1Петрово 4:17. Съдът започва от Божия дом.
Лаодикия означава „народ на съд”.
Марходей стои край портата - съд.
Даниил - символ на Божия народ на последното време - означава „съден от Бога”.
Препоръчано ни е да изучаваме книгите Даниил и Откровение.
Символичната история в книгата Даниил е за Божия народ.
Естир 2:19: „Когато девиците се събраха втори път...”
Не е ли удивително?
Има първи път, когато девиците се събират, но има и втори случай.
Има протестантско движение, което отказва да спазва заповедите.
Има и второ събиране на девиците.
„... тогава Мардохей седеше в царската порта.”
Той седи в царската порта.
Дан. 2:49: „И Даниил измоли от царя и той постави Седрах, Мисах и Авденаго
над управата на вавилонската област; а Даниил беше в царския двор [порта]”
Дали и той е бил символ на съда?
Да.
Йеремия 36:10: „И Варух прочете от книгата думите на Йеремия в Господния дом,
в стаята на Гемария, сина на Сафан, писаря, в горния двор, във входа на новата порта...”
Все вести за съд.
В Йезекийл 8:3 отново виждаме образа на портата.
Там е „идолът, който предизвиква ревнуване”.
След малко ще го разгледаме.
Във видение апостол Йоан чува глас от небето, който възкликва:
„Горко на обитателите на земята и морето, защото дяволът слезе у вас.”
Гневът на Сатана се увеличава, когато времето му свършва,
а делото му на измама и унищожение стига своята кулминация
във времето на скръбта.
Знаем, че целият свят ще бъде постигнат от по-страшно опустошение,
отколкото е преживял древният Йерусалим.
Колко близо сме до тези събития?
Ако сме изучавали символите, представени чрез израелтяните,
и ако сме изучавали състоянието на църквата, стигаме до заключението, че сме пред прага.
Във времето на скръбта – такава скръб, каквато не е имало никога,
Неговите избрани ще останат непоклатими.
Сатана с цялото си нечестиво войнство не може да погуби и най-слабия от Божиите светии.
Как съдът засяга Божия народ?
За това искам да говоря тази вечер.
Ще оцелее ли Божията църква?
Съдът има за свой стандарт закона и в края на краищата става въпрос за поклонение.
Не става въпрос за законничество, а за поклонение.
Кого признавам за авторитет в живота си?
Кого признавам за мой създател и изкупител?
И единственият начин, по който мога да го покажа днес, е чрез послушание
към Неговите заповеди.
Ако Той ми е посочил заповедите и аз ги спазвал както Той е казал,
аз признавам Неговия авторитет.
Ако дойде друг цар и ми даде своите заповеди, които аз да спазвам вместо Божиите,
значи се покланям на погрешната личност.
„Твоят престол, Боже, е до вечни векове;
скиптърът на Твоето царство е скиптър на правота” (Пс. 45:6).
„Възлюбил си правда...”, казва псалмистът.
„На смирна ухаят всичките ти дрехи” - образ на Христос.
„Отдясно ти е поставена ЦАРИЦАТА в офирско злато.”
Бог не прави нищо отделен от църквата Си.
Тя е скъпоценна за Него.
Тя е красива, тя е зашеметяващо красива,
макар че е жалка.
Тя е красива.
Той я вижда с очите на Своята правда.
„Така Царят ще пожелае твоята красота; защото Той е господарят ти;
и ти Му се поклони” (Пс. 45:11).
Прекрасна образност в Библията.
Битие 49:10: „Няма да се отнеме скиптър от Юда,
нито управителен жезъл отсред краката му, докато дойде Сило.
И на него ще се покоряват племената” - има се предвид Христос.
Той ще събере девиците и царицата ще бъде до Него.
Събирането на Божия народ е темата на завръщането от плен.
Толкова много въпроси са включени тук, че е изключително сложно -
като колела в колела, но те са велики пророчески картини.
И големите, и малките пророци са взаимно вплетени и дават доказателства,
които правят картината по-ясна.
Пророк Йеремия провъзгласява: „Ето, идват дни, казва Господ,
когато ще въздигна на Давид праведен отрасъл, който като цар ще царува,
ще благоденства и ще върши правосъдие и правда по земята...
и ето името, с което ще се нарича - Господ е наша правда” (Йеремия 23:5, 6).
Божият народ трябва да обяснява Божията правда,
характера Му, който включва Неговата любов, закон, спасение.
Тази религия трябва да е съсредоточена в Христос,
а не някаква законническа религия.
Ако самите ние отразяваме законничество, хората биват отблъсквани.
Ако живеем живота на правда, без да сме осъдителни, той е привлекателен.
23:7: „Затова, ето, идват дни, казва Господ, когато няма да кажат вече:
Заклеваме се в живота на Господа, Който изведе израелтяните от Египетската земя!”
Ще бъдат спасени тези, които идват от северните страни,
т.е. има се предвид второто приложение.
Има паралел между изхода и окончателното събиране на Божия народ.
16:16: „Ето, ще пратя за много рибари, казва Господ, и ще ги изловят;
и след това ще пратя за много ловци...”
Имам избор. Можем да бъдем хванати в Господната мрежа
или да ни гонят „ловци” в екзекутивния съд.
Какво искаме? Трябва да направим избор.
Йер 16:19: „Господи, сило моя и крепост моя, прибежище мое в скръбен ден!
При Тебе ще дойдат народите от краищата на земята.”
Това е голямото събиране.
„Бащите ни не наследиха друго освен лъжи, суета и безполезни работи.”
Исая 11:11: „В онзи ден Господ пак ВТОРИ ПЪТ
ще възвърне с ръката Си останалите от народа Си...”
11:12: „И ще издигне знаме за народите.”
Ще има знаме, белег.
Знаме издигнато на високо, знак
И това ще е съботата.
Изход 31:13: „Кажи също така на израелтяните: Съботите Ми строго да пазите,
защото това е знак между Мен и вас във всичките поколения.”
Навсякъде присъства темата за второто събиране.
Трябва да го разбираме в контекста на Откр. 14 гл., Тройната ангелска вест,
високия вик точно в края и изливането на Св. Дух в късния дъжд.
Тогава ще пеем Песента на Мойсей и на Агнето.
Йезекиил 20:34: „Като ви изведа измежду племената и ви събера от страните,
в които сте разпръснати с мощна ръка, с издигната мишца и с излята ярост.”
Това е великата пророческа тема на адвентизма.
Няма друга деноминация на тази земя, която го проповядва.
Наистина няма.
Можете да потърсите.
В последния конфликт Бог не заобикаля Своята църква.
Не го забравяйте.
Някои казват: „Аз следвам Исус.”
Вие следвате главата, но ако няма тяло, тя не може да ходи.
Не е ли така?
Духът и... кой друг казват „Ела!”
Духът и невястата казват: „Ела!”
Бог работи с църквата и чрез църквата.
„Църквата е определеното от Бога средство за спасение на хората.”
Цитирам много от Духа на пророчеството
и бих желал да го правим все повече, а не все по-малко.
„Тя е организирана да служи и нейната мисия е да разнесе евангелието по света.
От началото Божият план е чрез църквата Му да бъде отразена за света
Неговата пълнота и достатъчност.”
Когато Павел е призован по пътя за Дамаск, Бог не му казва: „Ето какво искам да направиш.”
Той го изпраща в църквата.
Бог не действа без Своята църква.
„Изкупителят на света не одобрява преживяване и действие
по религиозните въпроси независимо от Неговата организирана и призната църква.”
Можете да го проверите в цялата Библия.
„Мнозина смятат, че са отговорни единствено пред Христос за своята светлина
и преживяване независимо от Божиите организирани последователи на земята.
Но в историята на обръщането на Савел са ни дадени важни принципи.”
И ние вече ги дискутирахме.
Днес мнозина се питат как е възможно да се свържат с отстъпила църква.
Не всеки в църквата е отстъпил.
Да, наистина има много отстъпничество в църквата.
Вместо да бягаме и да лаем като кученца срещу отстъпничеството,
изправете се пред него.
Има ли отстъпничество?
Да!
Радвам се, че го има, защото в противен случай бихме били погрешната църква.
Идва нещо ужасно.
Гонението очиства църквата.
Постоянно се молим нещата да се променят.
Имам лоша новина за вас.
Гонението ще очисти църквата.
„Благополучието създава голям брой вярващи по име.
Трудностите ги изчистват от църквата.”
„Не е далеч времето, когато ще дойде изпитът за всяка душа.
Белегът на звяра ще тегне над нас.
Онези, които постепенно са се подали на светските изисквания
и са се приспособили към светските обичаи, няма да им е трудно да се огънат...”
Те ще напуснат.
Казано ни е, че те гледат на живота по същия начин като Вавилон.
Казвал съм го в много дискусии и изпитвам голяма болка
и искам да плача, защото го виждам.
Въпреки своето състояние църквата не е Вавилон.
В нея обаче има вавилонци.
Така ли е?
„При липсата на гонения в нашите редици навлизат мнозина,
които изглеждат солидни, а християнството им - неоспоримо.
Но когато се надигне гонение, те ще си тръгнат от нас.”
Това е от Духа на пророчеството.
Стоя на твърда основа по този въпрос.
Ако не беше Духът на пророчеството, отдавна да съм станал пушечно месо.
„Църквата ще бъде пресята чрез огнени изпитания.”
„Когато трудностите станат все по-големи около нас,
както разделението, така и единството ще се проявяват в нашите редици.”
Молим се за единство, но ще видим едновременно разделение и единство.
Това ще се случи.
„Сега някои са готови да грабнат оръжията и във време на опасност да покажат,
че не са строили върху твърда скала.”
Те ще напуснат по един или друг повод.
Свидетелства, т. 6, стр. 400.
Наистина ще се случи.
„Господ не ви е дал вест да наричате Църквата на адвентистите от седмия ден Вавилон
и да призовавате Божиите люде да излизат от нея.
Всички доводи, които представяте, не могат да ме убедят по тази тема.”
„Аз знам, че Господ обича Своята църква.
Тя не бива да изпада в дезорганизация или да се разпада на независими атоми.
В тази идея няма никаква последователност.”
„Казвам ви, братя мои, че Господ има организирана църква, чрез която работи.
Когато някой започне да отвлича хора от организираната църква
на Божите люде, които спазват заповедите;
когато започне да претегля църквата на своите човешки везни и да произнася присъди над нея,
тогава трябва да знаете, че Бог не го води и той е на погрешен път.”
Трябва да се укрепваме с тези думи, защото това започва да се случва все по-често.
Има много независими служения.
Ако работят за църквата и с нея, това е страхотно.
Понякога е трудно да се работи с църквата.
Работете с нея, независимо дали те го искат или не.
Казано ни е, че ясното свидетелство ще предизвика разтърсване.
„Попитах за значението на разтърсването и ми бе показано,
че то ще бъде предизвикано от ясното свидетелство.”
„Сред нас ще има хора, които ще направят изповед подобно на Ахан,
но прекалено късно, за да се спасят...
Те не са в хармония с правото.”
В църквата има проблем, нека го признаем.
Имаме ли нужда от организирана църква?
Не може ли сами да действаме?
Наистина ли трябва да бъдем организирани?
„О, как би се зарадвал Сатана, ако успее в усилията си да навлезе сред народа
и да дезорганизира делото във време, когато има нужда от цялостна организация,
която да не допуска фалшиви бунтове и да оборва твърдения,
които не са потвърдени от Божието слово!
Искам да имаме стройни редици и да няма разкъсване на организацията и реда,
които са построени чрез мъдра и внимателна работа.
Не бива де се допуска хора на безредието да поемат контрола върху делото.”
„Някои пропагандират идеята, че с наближаването на края на времето
всяко Божие чадо трябва да действа независимо от каквато и да е религиозна организация.
Упътена съм от Господа, че в това дело няма такова нещо като независимост на всеки поотделно.”
Аз не съм независим.
„С наближаването на последната криза,
вместо да смятаме, че има по-малка нужда от ред и единство в действията,
ние трябва да бъдем още по-организирани отколкото сме били до сега.”
Нуждаем се от повече ред, а не от по-малко ред.
Трудно е да се разбере, казват някои.
Харесвам тази статийка, написана от Кийт Друри.
Той прави доста интересно изказване в статията „Обезглавяване на Христос”.
“Реших да се подчиня на Христовия вкус при подбора на невяста.
Ако Той иска църквата за Своя невяста, аз също ще я приема.
Лесно е да обичаш Исус Христос, главата на тялото.
По-трудно е да обичаш Христовото тяло.”
Мисля, че е преживял нещо.
„Аз обаче избрах да я обичам по една-единствена причина -
Христос я обича и я смята за прекрасна.
Може би вижда в нея възможности, които аз не виждам.
Може би гледа и на мене по същия начин.”
Не е ли добре казано?
Харесва ми.
Специален авторитет в Божията църква:
„Упътена съм да кажа на адвентистите от седмия ден по целия свят:
Бог ни е призовал като народ да бъдем Неговото особено съкровище.
Той е определил църквата Му на земята да бъде съвършено обединена в Духа
и съветите на Господа на силите до края на времето.”
Но моля ви се, ние съвършено обединени ли сме?
Не, но сме призовани да бъдем съвършено обединени.
„Макар и да е вярно, че Господ ръководи отделни личности,
също така е вярно, че Той води един народ...”
Трябва да различаваме тези неща, за да не се объркваме.
„... не няколко отделни личности тук и там, един вярващ в едно, а друг - в друго.
Не, не, ние работим заедно.
„Някои пропагандират идеята, че с наближаването на края на времето
всяко Божие чадо ще действа независимо от всякаква религиозна организация.”
Не, не, няма такова нещо. Аз съм част от тази църква.
„От друга страна, лидерите сред Божията Божия народ трябва да се пазят
от опасността да осъждат методите на отделни служители, които са водени
от Господа да вършат едно специално дело, за което малцина са способни.
Нека отговорните братя бъдат бавни в критиките си към действия,
които не са в съвършена хармония с техните методи на работа.”
Дали това не ми показва, че според Духа на пророчеството
аз не съм ограничен от една структура?
Разполагам със свобода на действие.
Аз съм личност и мога да работя с Бога и Той с мене и с всеки от вас, както реши.
Нали така?
Трябва да сме много внимателни, когато казваме дали да е по този или онзи начин.
Сега обаче има различни групи в църквата, които действат по противоположен начин.
Как могат двама да вървят заедно, ако между тях няма съгласие?
Духът на пророчеството е така полезен и ние трябва да изучаваме тези въпроси.
Христос призовава за единство, Ръкопис 10, 1905 г.
„Нашите църковни членове виждат, че има различни мнения сред водещите мъже
и самите те влизат в спорове относно спорните теми.”
За щастие не се случва в Лома Линда.
Христос призовава за единство. Сега слушайте внимателно.
„Той обаче не ни призовава да се обединяваме на основата на погрешни практики.”
Това е важно.
„Небесният Бог поставя ясно разграничение между чистата,
възвишена и облагородяваща истина и фалшивите, подвеждащи доктрини.”
Между тях има ясно разграничение.
Въпреки че съм в църквата и в структурата на църквата,
аз съм отговорен пред Бога и трябва да изпитвам духовете.
„Той назовава греха и липсата на покаяние с истинските им имена.
Не замазва вършенето на неправда с пласт бяла мазилка.
Апелирам към вас, братя мои, да се обедините върху истинска и библейска основа.”
Това ми обяснява доста неща. Не се ли чувствате по-добре сега?
Нима се казва, че трябва да има църква в църквата?
Сега става сложно.
„Бог има църква. Тя не е голяма катедрала, нито някаква национална организация,
нито е в различните деноминации.
Тя се състои от хората, които обичат Бога и спазват Неговите заповеди.
Където двама или трима са събрани в Негово име, Той е сред тях.”
В светлината на този огромен конфликт вътре в църквата дали тя ще устои?
Днес ще задавам трудни въпроси.
„Ще изглежда, че църквата ще падне, но тя няма да падне.
Ще остане [триумфираща], докато грешниците в Сион бъдат пресети -
плявата отделена от скъпоценното зърно.”
Църквата ще устои.
Но конфликтът не става по-малък, а по-голям.
Да, става все по-голям.
Ще разгледам с вас три символични фракции вътре в църквата.
Тези три фракции ни представят пълната картина.
Останалите пророци добавят допълнителни подробности.
Групите на Даниил, на Йезекийл и на Йеремия.
Живели ли са по едно и също време?
Всички са живели по време на трагичното сгромолясване на Йерусалим.
То е като символ на случващото се.
Групата на Даниил, която е вярна и поддържа връзка с Бога дори в трудните моменти.
Истинското поклонение е в контраст с фалшивото поклонение.
Когато чета книгата на Даниил, аз се обезсърчавам.
Забелязали ли сте, че тя е единствената книга, в която една личност, Даниил,
не прави никаква грешка.
Забелязали ли сте го?
Той е съвършен.
А приятелите му са... съвършени!
Никой друг, дори Авраам и Мойсей са такива.
Даниил и приятелите му са съвършени.
Дали е така?
Бог ги вижда като съвършени.
Това е една група в църквата, която Бог вижда като съвършена.
После е групата на Йезекийл - тези, които практикуват синкретизъм.
С други думи, смесват различни религиозни форми.
Поклонение пред Бога на Израел и вавилонско поклонение.
Те са направили компромис с вярата си.
Йеремия е в Йерусалим и в Синедриона.
Той е в организацията.
Представител е на тази фракция политически водачи,
които подобно на фарисеите в дните на Исус жертват истината заради организацията.
И те казват някои трудни неща.
Трябва да помним, че въпреки всичко това групата на Даниил е навсякъде.
Тези групи не са на различни места, те са смесени.
Нашата църква е смес от трите групи.
Така е било, така ще бъде и в края.
Да размислим за аспектите на поклонението и верността,
за които се говори в книгата на Даниил.
Дали Даниил е бил здравен реформатор?
Да. „И във всяко дело, което изискваше мъдрост и проумяване, за което царят ги попита,
ги намери десет пъти по-добри от всички влъхви и вражалци,
които бяха в цялото му царство” (Дан. 1:20).
Четем в Духа на пророчеството, че Даниил е бил заобиколен от всички примамки на греха.
Той обаче избира да НЕ участва в тях.
Не се отделя от света, не създава манастир,
не създава реформаторско движение.
Той се идентифицира с Божия народ и остава праведен въпреки обстоятелствата.
В гл. 2 четем за смирението на Даниил.
Заявява, че мъдреците, астролозите и магьосниците не могат да го направят.
Не твърди, че самият той може да го направи, а че има Бог на небето.
Даниил е смирен човек.
Бог иска от нас да имаме смирение.
„Но колкото до мене, тази тайна не ми се откри чрез някоя мъдрост, която аз имам
повече от всички живи, а за да се открие на царя значението на съня” (Дан. 2:30).
Виждате качествата на неговия характер.
Дали участваме във фракцията на Даниил или в други фракции?
В какво участваме?
Той винаги включва и себе си.
„Съгрешихме, постъпихме извратено, вършихме нечестие...” (9:5).
„Господи, срам на лицето подобава на нас...” (9:8).
„Целият Израел престъпи закона Ти... (9:11).
поради която причина върху НАС се изляха проклятието и клетвата...”
Мойсей не се отделя.
Даниил не се отделя.
Ние не трябва да се отделяме поради всичко, което се случва в църквата.
Гл. 3 - освен есхатологичния аспект тази глава показва
разликата между истинското и фалшивото поклонение.
Дан. 3:7: „Затова, когато всички племена чуха звука на тръбата, на свирката,
на арфата, на китарата, на псалтира и на всякакъв вид музика...”
Според декрета, когато „чуете звука на тръбата, на свирката, на арфата,
на китарата, на псалтира и на всякакъв вид музика...”
Този списък е споменат отново и „всякакъв вид музика...”
Защо го повтарят отново и отново?
Мислите ли, че музиката може да е капан в края на времето?
Аз смятам, че това е напълно възможно.
Навуходоносор пита: „Нарочно ли не служите на моя бог?” (3:14).
- Не, няма да му служим, - отговарят те.
- Ще ви хвърля в пещта.
И това не помага.
„Сега, като чуете звука...” (3:15). И пак се изброяват всички тези инструменти.
Забележете какво отговарят.
„Навуходоносоре, на нас не ни трябва да ти отговаряме за това” (3:16).
Съвсем ясно.
„Нашият Бог, на Когото ние служим, може да ни отърве... ” (3:17).
„Но ако не, пак да знаеш, царю, че на боговете ти няма да служим” (3:18).
Това е фракцията на Даниил в църквата.
Каквото и да се случи, няма да участвате.
Присъстват ли на празненството?
Да!
Просто отказват да се поклонят.
Ако сте на вавилонско празненство в някоя от вашите църкви,
извадете си библиите и четете.
Бъдете пример за някой.
- Защо не участвате.
- Участвам в поклонение, чета си Библията.
Когато запеете нещо прилично, ще пея с вас.
Аз го правя.
Когато видя тези смешни неща, сядам и си чета Библията.
Канят ви да правите разни странни неща.
Малко съм странен.
Във всички векове Бог има свидетели.
Йосиф е злепоставен и преследван. Обвиняват го, но той устоява.
Давид е преследван като животно.
Даниил е хвърлен в рова на лъвовете.
Йов е лишен от всичките си притежания.
Йеремия е хвърлен в блатото. Стефан, Павел, Йоан...
Можем да бъдем като тях.
Нуждаем се от духа на истинското поклонение.
Само защото около нас цари хаос, не значи, че трябва да капитулираме.
„Принципите и практиките трябва да бъдат очистени от езичеството.
Ритуалните служби бяха прекратени, за да се съживят сърцата.
Външната слава бе оттеглена, за да се разкрие духовната.”
Идват трудни времена.
Гл. 4, 5 и 6 ни помагат да надникнем в Божиите дела със земните власти,
Неговото търпение, справедливост.
Гл. 7-12 - великите пророчества.
Фракцията на Даниил ще бъде добре информирана за Божия характер
и как Бог работи с хората.
Фракцията на Даниил ще е добре запозната с пророчествата.
Така ли е?
Ще бъдат здравни реформатори, ще бъдат смирени, ще изследват пророчествата.
Всичко това е характерно за фракцията на Даниил.
„Скритото принадлежи на Господа, нашия Бог, а откритото принадлежи на нас и
на синовете ни до века, за да изпълняваме всички думи на този закон” (Вт. 29:29).
Аз бих искал да принадлежа към фракцията на Даниил.
Но това означава да правя всичко, което Бог е наредил.
Не е ли така?
Не с някакво превъзходство и съдене,
а защото обичате Господ с цялото си сърце, с цялата си душа и с всичкия си ум.
Сега стигаме до страшното. Фракцията на Йезекийл.
„Той ми каза: Сине човешки, аз те изпращам при израелтяните,
при бунтовен народ, който въстана против Мене” (Йез. 2:3).
„Тези деца, при които те изпращам, са безочливи и коравосърдечни;
а ти да им кажеш: Така казва Господ Йехова” (2:4).
„И, послушали или непослушали (защото е бунтовен дом),
те пак ще познаят, че е имало пророк сред тях” (2:5).
Има фракция от коравосърдечни, коравовратни и упорити
и когато им говориш, те не слушат.
За щастие аз никога не съм срещал такива хора!
Когато кажеш на беззаконния, че ще умре и го предупредиш - добре.
Но ако не го предупредиш, кръвта му ще бъде върху... тебе!
Имаме дълг да говорим.
„Една трета част изгори в огъня сред града, когато се изпълнят дните на обсадата,
а една трета част вземи и я насечи с ножа от всяка страна;
и една трета част разпръсни по въздуха и Аз ще изтегля меч след тях” (Йез. 5:2).
„А от тези вземи няколко и ги вържи в полите си” (5:3).
Ох, не са останали много. Почти всички са си отишли.
„После и от тези вземи малко, хвърли ги сред огъня и ги изгори в него;
оттук ще излезе огън по целия Израелев дом” (5:4).
Идва ужасно изпитание и пресяването ще е болезнен процес.
Ще преминем през Якововата скръб.
Кои са причините за съда, нека ги разгледаме.
1. Непослушение. Йез. 5:7: „Защото така говори Господ Йеова:
Понеже вие надминахте езичниците, които са около вас,
и не ходихте в повеленията ми, и съдбите ми не извършихте,
но не сторихте нито според съдбите на езичниците които са около вас” (Царигр. превод).
2. Идолопоклонство. Йез. 6:4: „Жертвениците ви ще бъдат изоставени
и кумирите ви на слънцето ще се строшат; и ще тръшна пред идолите ви избитите ви мъже.”
3. Отхвърлят пророците. Йез. 7:26: „Бедствие след бедствие ще идва
и слух след слух ще пристига; тогава ще поискат видение от пророк;
но поуката ще се изгуби от свещеника и съветът - от старейшините.”
Законът го няма и пророците не получават видение от Господа.
Виждаме група в църквата във време подобно на това, в което живее Даниил -
всички тези неща се случват в църквата.
А състоянието на ръководството?
Не всички ръководители - ръководството е доста голямо.
Има обаче тенденция.
4. Състояние на ръководството. Йез. 8:1: „А в шестата година, в шестия месец,
на петия ден от месеца, докато седях в къщата си и юдейските старейшини
седяха пред мене, ръката на Господа Йехова се спусна там върху мене
Погледнах и видях - подобие, наглед като огън...”
И тогава вижда Божията слава.
8:5: „Тогава Той ми каза: Сине човешки, повдигни сега очите си към север.
И така, погледнах към север...” - Там е тронът на Бога, който трябва да приеме поклонение.
„... стоеше този идол на ревността, на входа” (превод Верен).
Ревност?
Ревност сред редиците, които водят битки.
Ревност сред групите: „Бях предупредена, че издателството...
Но идолът на ревността бе издигнат отдавна.”
Спрете с ревността.
Този не може да говори тук, защото това е моят трон,
онзи не бива да говори, дръжте го настрана...
Нима не се случва и в нашата църква?
Не допускайте този да говори, защото ще каже еди-какво си.
70-те старейшини симпатизират на идолопоклонство: Йез. 8:11:
„Пред тях стояха седемдесет мъже от старейшините на Израелевия дом,
сред които беше Яазания, Сафановият син...”
„Тогава ме заведе до входа на северната порта на Господния дом;
и, ето, там седяха жени и оплакваха Тамуз” (8:14).
Вероятно са яли козунаци с кръстове.
Симпатизирали на религията на Вавилон
и укорявали всички, които се различават от тях.
„... около двадесет и пет мъже, с гърбовете си към Господния храм
и с лицата си към изток, които се кланяха на слънцето към изток” (8:16).
Сигурно е случайност, че Изпълнителният съвет се състои от 25 души,
но нямам предвид определени хора. Става въпрос за състояние.
Става въпрос за състояние.
Имаме ли еквивалент?
Има ли ръководители, които симпатизират на Рим, на Тамуз?
Защото това е Рим.
Адвентистите трябва да бъдат очистени
от „Синдрома на червената блудница от Средиземноморието” (Малакай Мартин).
Той говори за този синдром. Страхотно.
Блавацка заявява следното: „Този метод на изчисляване чрез нерози,
без да се разгледа тайнственото, в което древните философи,
които били предимно от свещен ред, пазели своето познание...”
Ненавиждам начина на писане на тези окултисти.
„... е довел до възникването на най-големите заблуди.
Той довел евреите и някои от християните платонисти до убеждението,
че светът ще бъде унищожен в края на шестте хиляди години.
Гейл посочва колко твърдо вкоренена е била тази вяра в евреите.”
Ние имаме ли същата вяра? -Да
„Това е накарало съвременните учени напълно да дискредитират хипотезите на древните.
Довело е до възникване на различни религиозни секти,
които подобно на адвентистите от нашия век, живеят в очакване
на приближаващото унищожение на света.”
Ние сме заплаха.
Има и хора, които симпатизират на Рим и казват: „Оставете идването на Господа.”
Ако го оставите, вие не симпатизирате на Божието слово и не сте в хармония с него.
„Призовани да излагаме на показ Човека на греха.
Призовани сме да излагаме на показ нечестивостта на Човека на греха”,
а не да го прикриваме.
Не виждам полза от нашите библейски коментари, които са толкова неясни,
че от тях не разбирате дали сладоледаждията или някой друг е малкият рог от Дан. 7 гл.
Това е папството.
Напишете го. Това са писали реформаторите, няма от какво да се срамуваме.
Всички доказателства сочат, че няма от какво да се срамуваме.
„На хората трябва да се показва какво да очакват от папската власт” (Сборник ръкописи, т. 4).
Не съм груб с католиците. Обичам ги, а самият аз бях католик.
Радвам се, когато католически свещеник ми се обади и ми благодари за вестта,
поради която е излязъл от католическата църква.
„Църквата, която се държи за Божието слово, е неизменно отделена от Рим.”
Имал съм дискусии с лидери.
Обаждали са се в 2 ч. през нощта и са ми забранявали да казвам, че папата е антихристът.
Да, говоря за високопоставени лидери, които са се обаждали.
Отговарям: „Извинете, но Духът на пророчеството го твърди.”
„Но ние не се придържаме към тази детска болест на адвентизма от 19 в.”
Тогава казвам: „Извинете, но няма да ви слушам,
тъй като не сте адвентисти от седмия ден, довиждане.”
Обадиха се отново.
- Как се осмеляваш да го кажеш?
- Когато аз станах адвентист от седмия ден, обещах някои неща при кръщението.
Едно от тях беше да поддържам Духа на пророчеството,
а вие ми казвате да не го правя, затова не ви смятам за авторитети по този въпрос.
Отново довиждане.
Рим никога не се променя.
Не цитирам себе си. Кого цитирам?
„Отхвърлянето на библейската истина кара човека да се доближи до неверието.
Отстъпилата църква е тази, която намалява разстоянието между себе си и папството.”
Това не прави църквата ми Вавилон.
Фракцията на Даниил е пръсната навсякъде.
Не го забравяйте.
Йезекийл е съвсем прям.
„Така че в блудствата ти с тебе става противното на онова, което става с другите жени,
защото никой не те следва, за да блудства с теб, и понеже ти даваш заплата,
а на тебе заплата не дават, пак поради това с тебе става противното” (16:34).
Удивителен стих.
Бог взема нещо и го обобщава така, както аз не бих дръзнал.
Ето го и в превод Ню Кинг Джеймс: „У тебе в твоите блудствувания
ставаше обратно на това, което става с жени: не към тебе припкаха, а ти даваше подаръци,
пък на тебе не даваха подаръци; и затова ти постъпваше обратно на другите.”
Библията не ни нарича Вавилон, а блудница.
При това заявява, че сме една глупава блудница.
Така е казано.
Ние сме глупава блудница, тъй като нормалната блудница поне получава пари за услугите.
Ние сме толкова глупави, че плащаме.
Не е ли казано така?
Точно такива са думите.
Принадлежат ли някои наши групи към икуменически съвети?
Плащат ли за това?
Да, плащаме, за да бъдем блудници. Толкова сме глупави.
„Кои стоят в Божия съвет в настоящето време?
Дали са тези, които извиняват злините сред Божия народ и роптаят в сърцата си,
макар и не открито, против тези, които изобличават греха?
Дали са тези, които се обявяват против съветите и симпатизират на хората,
които извършват неправда? Ни най-малко!
Ако те не се покаят и не изоставят сатанинското дело, изразяващо се в потискане на онези,
които са загрижени за делото и издигат ръцете на грешниците в Сион,
никога няма да получат печата на Божието запечатващо одобрение.
Разгледайте този въпрос много внимателно:
Тези, които получават чистия печат на истината, изобразена в тях
чрез силата на Св. Дух, представена като човек в лен,
са хората, които „въздишат и плачат за всички мерзости”.
Не бягайте от църквата и не се отделяйте от нея.
В това действие няма никаква логика.
Въздишайте и плачете.
Нещата могат да се променят.
Бях в страна от Източния блок.
Пасторът си беше окачил китара на врата и това бе неговата проповед.
Той мрази всичко, което аз отстоявам.
След около седмица от моите проповеди той беше крайно неприятелски настроен.
Съвсем внезапно той се промени.
Дойде при мене и ми благодари за лекциите.
Не му бях казал нищо.
Аз си мислех, че въобще не мога да го убедя.
Той си отишъл у дома и там разговарял с баба си.
Тя била много стара - на 87 години.
Казала му следното, а тя беше на тези събрания:
„Сега мога да умра спокойно.
Защото знам, че старата адвентна вест все още е жива.”
Не е ли прекрасно?
Това го промени, а не казаното от мене.
Казаното от баба му го промени.
Не се предавайте.
Бях в една страна, която управлява света.
Отидох на събрание, а пасторът излезе с обица на едното ухо, с китара и разкопчана риза.
Произведе голяма врява.
Рокендрол от началото до края.
Накрая ми се отдаде кратка възможност да говоря.
Младеж от публиката попита: „Какво мислите за барабаните на сцената
и за всичко това, което се случва тук?”
Отговорих му: „Изпитвам голяма радост да го видя”, след което продължих с моята лекция.
Настъпи тишина.
След около 15 минути им казах: „Знаете ли защо се радвам?
Защото в Духа на пророчеството се казва, че малко преди края на благодатното време
в адвентната църква ще навлязат барабаните. Ние си отиваме у дома!”
В гл. 9 на Йезекийл е описана съдбата на отговорните мъже, които не прославят Бога.
Излиза ужасяващият указ: „... старци, юноши и девици, младенци и жени избийте без остатък;
но не се приближавайте към никого от онези, върху които е белегът” (9:6).
Трябва да бъдем отдадени на молитва.
Отдадени на молитва.
„Всеобщото унищожение на тези, които не разбират големия контраст
между греха и правдата и нямат същите убеждения като тези,
които стоят в Божия съвет и приемат печата,
е представено нагледно като пет мъже с извадени оръжия.”
Това предстои.
„Върху нас като служители Бог е поставил товара на тържествена отговорност.
Осъзнавайки, че сме Неговите избрани стражи,
ние трябва да имаме постоянна загриженост за състоянието на църквата.”
Сега е 9 ч.
Предстои фракцията на Йеремия и обобщението.
Това може да отнеме още 30-35 минути.
Какво ще кажете?
Да продължавам?
Отхвърлянето на Духа на пророчеството е равносилно
на изхвърлянето на компаса на кораба и след това понасяне по вълните,
подобно на останалия протестантски свят, по посока към Рим.”
Съгласни ли сте с това?
Ако го отхвърлим, ще тръгнем по Уилоу Крийк без гребло
или ще бъдем Целеустремено насочени към нищото.
[Намек за две големи протестантски църкви и за пастор Рик Уорън.]
Не пляскайте, наистина е сериозно.
Наистина е сериозно.
„Популярните съживления често се основават на апели към въображението.”
Какво бихме правили без Духа на пророчеството?
„... като задоволяват стремежа към новото и необичайното.
Спечелените по този начин новоповярвали имат малък интерес
към слушане на библейската истина,
малък интерес към свидетелството на пророците и апостолите.”
Това е една емоционална религия.
Ако истината бъде пожертвана, стигаме до „нова духовност” и приемаме
духовното формиране, съзерцателната молитва,
невролингвистичното програмиране и спасението чрез децибели.
Случват ли се тези неща в нашата църква?
Не е ли това синкретизъм, смесване на истина и заблуда?
Да, не можем да го отречем.
Новата теология процъфтява, когато истината бъде изоставена.
Появяват се всички тези смешни нещица: теологията на Форд,
премахване на вестта за светилището, изследователния съд
(хвърлете го в кошчето за отпадъци),
премахване и на теологията за остатъка и сливането на всичко това с пантеизма.
„Сине човешки, тези мъже прегърнаха идолите си в сърцата си
и сложиха беззаконието си като препънка пред лицето си;
бива ли те да се допитват до Мене?” (Йез. 14:3).
Запомнете, че дори да видите тези неща, вие не бива да сте осъдителни,
тъй като не знаете дали водачът е Аарон или Каяфа.
Ще го запомните ли?
Не казвам да се хванете за някакво знаме, да напуснете влака и да подлудеете.
Как да се изправя пред тях?
Както са се изправили по време на кризата с Келог.
Пълен напред, блъснете кораба.
„Там, високо над кораба, имаше гигантски айсберг.
Властен глас нареди: „Сблъскайте се с него!”
Това е единственият начин да се справите със заблудата.
Извадете я на бял свят, като покажете истината.
Но нека истината да извърши „срязването”, а не вие.
„През онази нощ се събудих в 1 ч. и започнах да пиша толкова бързо,
колкото ръката ми можеше да се движи по хартията...
Надявах се, че ще има цялостна реформация и че принципите,
за които сме се борили в ранните дни и които бяха приети чрез силата на Св. Дух,
ще бъдат отстоявани... Корабът отскочи от сблъсъка,
тресейки се целия като живо същество. После продължи напред по пътя си.”
Този кораб ще има много подобни сблъсъци.
„Грешниците в Сион ще бъдат пресети...
Ние трябва да съблечем нашата себеправда и да се облечем с Христовата правда.
Трябва да бъдем осветени чрез послушание към истината.”
„И тогава ще остане в него остатък...”, казва Йезекийл
Дори във фракцията на Йезекийл ще има остатък, който ще излезе.
Не се отказвайте.
Не отписвайте вашите братя и сестри.
Обичайте ги.
Да отидем при фракцията на Йеремия. Тук съм беда.
Някои от ръководителите в Йерусалим управляват
благодарение на одобрението на царя на Вавилон, който ги е назначил.
Не е ли така?
Да, те са царе васали.
Не знам, може да има царе васали и сред нас.
Моя работа ли е да ги издирвам?
Не!
Йеремия е отлъчен от лидерите в Йерусалим.
Той е бит, окован, потопен във вода и му е забранено да говори.
Имам друга проповед върху Йеремия.
Той е символ на трите ангелски вести.
Всички компоненти на трите ангелски вести са в Йеремия.
Това е отделна лекция.
Ако проповядвате трите ангелски вести, ще ви оковат, ще ви бият,
ще излезете с подутини и ще ходите, сякаш ви е ударила градушка.
„Разменил ли е някой народ боговете си, при все че не са богове?
Моят народ, обаче, са разменили Славата си срещу онова,
от което няма полза” (Йер. 2:11).
„Ужасете се... две злини стори Моят народ: изоставиха Мен, извора на живите води,
и си издълбаха водоеми, пукнати водоеми” (2:12,13).
„Така казва Господ: Застанете на пътищата и вижте...
но те отговориха: Не искаме да слушаме” 6:16,17).
Някои са толкова упорити, че дори не искат да слушат, казва Библията.
„Премина жътвата, мина се лятото и ние не се избавихме” (8:20).
Не бива да сме част от тази фракция.
Има го и „духа на папството” в църквата.
Няма да чета всичко, но това е един невероятен сън.
Можете да го прочетете в Свидетелства, том 1, стр. 577.
“Сънувах, че съм в БАТЪЛ КРИЙК...”
Сънува, че е в къща и вижда процесия, която идва към къщата.
Процесията има намерение да конфискува всичко.
Поглежда отново и... разбира, че това е католическа процесия.
Те се движат в католическа процесия и тогава... какво вижда?
Много от лидерите, които познава, участват в процесията.
„Плаках и се молих, когато виждах как конфискуват вещите ни.
Опитвах се да прочета съчувствие или състрадание в очите на хората около мене
и забелязах лицата им...
Ако можете само да ми кажете какво съм сторила или казала.”
И тя продължава да плаче.
Пише в Свидетелства към проповедници, стр. 477:
„Странни неща навлизат в нашите църкви.
Хора, които са поставени на отговорни длъжности, за да бъдат мъдри помощници
на своите съработници, смятат, че са издигнати за царе и управници.”
Има такива хора, които ви казват какво точно да правите или да не правите.
„Трябва да работите по точно определен начин.”
Не правете това, не правете онова.
Имаше един, който ми казваше, че ще махне проектора. И го направи.
И ме посъветва да изнасям лекции без никаква техника.
Излязох на сцената и казах: Хорът пя прекрасно.
Това се случи пред много хора по време на евангелизация.
Взеха ми техниката, защото проповядвам Тройната ангелска вест.
Казах: Ето организаторът е там в ъгъла. Май не е поставил проектора.
Но хорът пя така прекрасно, дали ще имате нещо против,
ако те продължат да пеят, докато той донесе проектора.
Тези неща се случват със служителите.
„В работата си всеки служител трябва да гледа към Бога.
Трябва да работим като хора, които имат жива връзка с Бога...”
„Тези неща Бог няма да позволи.”
Какво има предвид?
„Да търсим напътствия от хора.”
„Той ще дава задачите Си на тези, които носят товара.
Всяка душа има отговорност пред Бога и не бива да бъде произволно наставлявана
от хора какво да прави, какво да казва и къде да отиде.
Не бива да се уповаваме на съвета на хора и да се съгласяваме на всичко,
което казват, освен ако нямаме доказателства, че са под влиянието на Св. Дух.”
Не е необходимо да слушам всекиго в църквата.
Бог ми е дал ум и съвест.
Това не означава, че трябва да пренебрегвам съвета на благочестиви хора.
Дори ако се наложи да сменя посоката и мнението си.
Не мога обаче да се съглася с „духа на папството”.
„Всички трябва да бъдат внимателни при представянето на нови възгледи върху Писанието...”
Виждате и обратната страна.
Не бива да ставам като слон в магазин за порцелан.
„... преди да са изучили изцяло тези въпроси и да са напълно подготвени
да ги обосноват въз основа на Библията.
Не въвеждайте нищо, което ще предизвика разногласие,
без да имате ясно доказателство, че Бог дава ясна вест за настоящето време.”
Трябва да бъдем внимателни и разумни.
Ето една удивителна история.
Йеремия е затворен и заръчва на писаря си Варух да отиде при царя
и да му прочете пророчеството.
Варух отива и го прочита... къде? В горния двор, във входа на новата врата
Те как постъпват?
Вземат му свитъка, срязват го и го хвърлят в огъня.
Писарят се връща при Йеремия и му казва, че са нарязали свитъка.
Йеремия му отговаря: „Не се безпокой, имам го на твърдия диск.
Ето ти още едно DVD. Отиди и им го пусни още веднъж.
При това имам нова информация, отиди и им дай двойна доза.”
Случва се.
Хвърлят свитъка в огъня.
Не всеки ще послуша.
„... а на юдейския цар Йоаким да кажеш: Така казва Господ: Ти изгори този свитък
и каза: Защо си записал в него, че вавилонският цар непременно ще дойде
и ще разори тази земя?” (Йер. 36:29).
Не искат да слушат.
Не искат да слушат трите ангелски вести.
Някои хора в нашата църква просто не искат да ги слушат.
Това не означава, че аз не трябва да ги проповядвам.
Проповядвайте ги!
„Този град непременно ще бъде предаден в ръката на войската
на вавилонския цар и той ще го превземе” (38:3).
Всички тези хора тук са били изгонени за това, че държат на Духа на пророчеството.
Невероятно!
„Ще има съживление, ако служителите смирят сърцата си пред Бога.
Тогава ще дойде и благословението.”
„С наближаването на бурята, голяма група хора, които са изповядвали вярата
в Третата ангелска вест, но не са били осветени от послушание към истината,
изоставят своята позиция и отиват в редиците на противника.”
Това се е случило и на фракцията от времето на Йеремия.
Поколения на беззаконие.
Чуйте внимателно, тук заставам на опасна почва.
Събудете се, защото искам да размислите за момент.
Не става въпрос за определяне на време,
а за определяне на обстановката във времето.
Поколения на беззаконие.
„Който показва милост към хиляди поколения, прощава беззаконие, престъпление и грях,
но не оневинява виновния, въздава беззаконието на бащите върху децата
и върху внуците им до третото и до четвъртото поколение” (Изх. 34:7).
Да разгледаме изливането на Святия Дух.
Йоил 1:13: „Разкажете това на децата си...”
Кажете на децата си - второто поколение.
„... и децата ви нека го разкажат на своите деца” - трето поколение.
„… и техните деца - на следващо поколение” - четвърто поколение.
„Каквото остави гъсеницата, изяде го скакалецът...” (1:14).
Гъсеницата изяжда първото поколение.
Скакалецът изяжда следващото поколение.
Следващото е изядено от червея.
Бръмбарът изяжда следващото.
Истината намалява, намалява, намалява.
Остатъкът става все по-малък и по-малък.
Определяне на времето.
„Христос не е разкрил деня и часа на Своето идване.
Той казва ясно на учениците Си, че самият Той не би могъл да извести
деня или часа на второто Си идване.”
„Но вие, братя, не сте в тъмнина, за да ви постигне онзи ден като крадец” (1Сол. 5:4).
Нашата църква е точно в състоянието на църквата преди окончателните събития.
Не е ли така?
Това е най-големият знак, че сме близо до дома.
Четири поколения.
Четири по четиридесет е...?
Сто и шестдесет.
До къде ни отвежда този период?
До 2004 г.
През следващото поколение настъпва събирането.
Дали не сме в последното поколение на събирането според символизма?
Всяко поколение е било разделено на четири стражи от по 10 години.
Не знаете в коя стража ще дойде... в първата или във втората, или в третата.
Това не го знаем.
Но Библията подсказва, че Той идва в полунощ.
Това е в края на първата стража.
Не е много далеч.
Не знаем обаче дали Неговото дълготърпение няма да го отложи до втората или до третата стража.
Не знаем в коя стража ще дойде.
И ще ви върна годините, които изпояде скакалецът, червеят, бръмбарът
и гъсеницата - Моята голяма войска, която пратих между вас” (Йоил 2:25).
„И ще ядете изобилно и ще се наситите, и ще хвалите името на Господа, вашия Бог” (2:26).
Според този символизъм ние сме в последните стражи на земята.
Възможно е да сме толкова близо.
Ако Той дойде в края на първата стража... та това е съвсем скоро.
„Блажени онези слуги, чийто господар ги намери будни, когато си дойде;
истина ви казвам, че той ще се препаше, ще ги накара да седнат на трапезата
и ще дойде да им прислужи” (Лука 12:37).
„И ако дойде на втора стража или на трета стража и ги намери така,
блажени са онези слуги” (12:36).
Надявам се да дойде в края на първата стража.
„Наблюдавах стража след стража...”, пише Елън Уайт.
Сега ще използвам окончателния символизъм.
Тук съм на опасна почва... и не твърдя, че това е така.
Само предполагам, че има такава вероятност.
Корабокрушението на Павел.
Хората ме питат: Ще устои ли тази църква?
Ще остане ли като структура?
Или ще се разпадне и всеки ще работи индивидуално в края?
Това са важни въпроси.
Трябва да попитаме Бог дали има някаква светлина за нас.
Представям ви го като нещо интересно.
То не е мидо-персийски закон и не казвайте: „Той заяви, че ще бъде точно така!”
Деяния 27:14: „Но малко след това от острова се спусна бурен вятър, наречен евраквилон.”
Павел е на кораба.
„И понеже бяхме в голяма беда поради бурята...”
Време на беда.
„... на следващия ден започнаха да изхвърлят товара.”
Корабът става по-лек.
„А на третия ден сами, със собствените си ръце,
изхвърлиха корабните принадлежности” (27:19).
Ще изгубим някои неща.
Някои неща, които са част от кораба, ще бъдат изгубени.
Болници, църкви, второ, трето.
Да, загубихме някои.
„И понеже в продължение на много дни не се виждаше нито слънце, нито звезди
и силната буря напираше, то изчезна вече всяка надежда да бъдем спасени (27:20).
Ще стане трудно.
„А след дълго гладуване Павел застана между тях и каза: Господа, трябваше
да ме слушате да не вдигаме котва от Крит, за да не ни постигнат тези повреди и щети.
Но и сега ви съветвам да сте бодри,
защото нито една душа от вас няма да се изгуби, а само корабът” (27:21,22).
Добре.
„Но ние трябва да бъдем изхвърлени на някой остров” (27:26).
„А когато настана четиринадесетата нощ и ние бяхме тласкани насам-натам
по Адриатическо море, около полунощ...” (27:27).
Чувате ли определени звуци?
Добре.
„Моряците усетиха, че се приближават до някаква суша.”
А на кой остров акустират?
На остров Малта.
Военното седалище на Малтийските рицари.
Военната сила и мощ на Римската църква.
Вавилон унищожил ли е древния Йерусалим?
Дали царят на символичния Вавилон няма да дойде със своята мощ против църквата?
Да продължим да четем.
„А когато моряците възнамеряваха да избягат от кораба...”
Не го правете.
„... и бяха свалили спасителната лодка в морето под предлог,
че щели да спуснат котви откъм носа...”
С други думи, те хитруват и напускат.
„Павел каза на стотника и на войниците:
Ако тези не останат в кораба, вие не можете да се избавите.”
Не си тръгвайте.
Колкото и силна да е бурята, не си тръгвайте.
Останете!
„Тогава войниците отрязаха въжетата на ладията и я оставиха да се носи в морето.”
„Затова ви моля да похапнете, защото това ще спомогне за вашето избавление;
понеже на никого от вас нито косъм от главата няма да падне.”
Нека Божието слово става част от вас.
Направете го свой бастион.
Четете Духа на пророчеството, не губете надежда.
Останете на кораба или няма да се спасите.
Бъдете бодри.
„След като се нахраниха, започнаха да облекчават кораба,
като изхвърляха житото в морето” (27:38).
Страхотно.
Този хляб, това евангелие, което е хвърлено сред народите,
започва да вика за спасението.
„И като откачиха котвите, оставиха ги в морето, развързаха също и въжетата на кормилата,
издигнаха малкото платно по посока на вятъра и се отправиха към брега” (27:40).
Ето ни. Пътуваме към сблъсъка със силите на Малта.
Но, продължаваме.
„Но попаднаха на едно място, където морето биеше от две страни,
и там корабът заседна; предницата се заби и не мърдаше,
а задницата взе да се разглобява от напора на вълните” (27:41).
Ще има жестока атака откъм гърба.
Не се безпокойте, Предводителят е там.
Онези египтяни няма да минат през огнения стълб.
„И войниците се наговориха да избият задържаните...” - смъртен указ.
„Но стотникът, като искаше да избави Павел, ги възпря от това намерение...”
Ще има отмяна на указа.
И какво се случва тогава?
„... а останалите да се спасяват - кой на дъски, кой пък на нещо от кораба.
И така стана, че всички излязоха на сушата” (27:44).
Корабът ще премине... ще бъде разтрошен точно в края.
Има и красив паралел с късния дъжд.
Ще го разгледаме в друга лекция.
Вижте какво се случва.
„И когато се спасихме, научихме, че островът се наричаше Малта” (28:1).
„А местните жители показаха към нас необикновено човеколюбие,
защото приеха всички нас и понеже валеше ДЪЖД...” (28:2)
Виждате ли картината?
Когато дойде последният сблъсък, има изливане на късния дъжд.
Какво се случва?
Змията се опитва да ухапе Павел, но това не го унищожава.
Божият укор е премахнат.
Змиите не могат да ви навредят, чудесата започват да се случват.
Има изцеления.
„Ето, дадох ви власт да настъпвате змии и скорпиони
и власт над цялата сила на врага; и нищо няма да ви навреди” (Лука 10:19).
„А около това място се намираха именията на първенеца на острова” (Деяния 28:7).
Описано е как тези хора биват обърнати, други са изцелени.
Но това е изливане на късния дъжд.
Четем в Духа на пророчеството: „В нощно видение пред мене мина картината
на мощно реформаторско движение сред Божия народ.
Мнозина славеха Бога. Болни биваха изцелявани и други чудеса се извършваха...
Стотици и хиляди посещаваха семейства и отваряха пред тях Божието слово.
Сърцата биваха убеждавани чрез силата на Св. Дух и духът на истинско покаяние се проявяваше.”
Светът е просветен от тази слава.
Корабът ще стигне до края.
Ако скочите от кораба, вие сте в беда.
„И в онзи ден ще кажат: Ето, Този е нашият Бог; чакахме Го - и Той ще ни спаси;
Този е Господ, чакахме Го; ще се зарадваме и развеселим в спасението Му” (Ис. 25:9).
Тази църква ще стигне до края.
Идва нещо, което ще удари военната сила.
Корабът ще се разпадне,
но точно в самия край, когато силата на Св. Дух се излива върху Божия народ
и светът е озарен от Неговата слава.
Не напускайте кораба.
Не напускайте кораба!
Амин.