Понеделник, 16 май 2011 г.
Радвам се, че всички сте тук.
Има звук.
Добър вечер на всички.
Закъсняваме малко.
Ще ви представя същността на проблема
и ще забавим темпото, когато стигнем до днешните развития.
Ако пропусна нещо, бъдете търпеливи към мен.
Не съм просто обикновен християнин.
Аз съм... християнин адвентист от седмия ден.
Това означава, че имаме специфична вест.
Нарича се Тройната ангелска вест
и не бива да допускаме нищо друго да заема ума ни.
Защото в тези три ангелски вести се намира всеки елемент,
който можете да си представите.
Там са всички теми от евангелието:
Поклонете се Този, Който сътвори...
часът на Неговия съд, законът, моралният стандарт - всички тези теми.
Там се говори за падането на Вавилон,
за отделяне на заблудата от истината,
за истинската правда,
за белега на звяра.
Там са всички аспекти на евангелието.
Защото ангелът, който лети сред небето,
има вечното евангелие, което трябва да провъзгласи.
Една от отличителните черти на тази църква е това, че от дълго време проповядва,
че ще има закон, издигащ първия звяр до позиция на религиозно превъзходство
и приемане на поклонение.
Така ли е?
По дефиниция първият звяр е идентичен с малкия рог
и не е необходимо да говорим с евфемизми - става въпрос за папството.
Ставам палав.
Всички реформатори са казвали, че е папството
и те са имали добра причина да го твърдят.
И всички наши доктрини по този въпрос
вече са били обяснени от реформаторите,
включително и принципа "ден-година",
в който вярвали всички реформатори лутерани,
докато не подписаха конкордат и вече не желаят да го вярват.
Но само защото някой не желае да вярва в нещо, това не го прави невярно.
Ако е библейско, то си остава библейско, независимо дали искаме да го вярваме.
Ние проповядваме, че ще бъде въведен закон, който да премахне Божия закон.
и ще трябва да избираме между спазването на седмия ден, събота, както е в Библията,
или неделята, за която Рим твърди, че е белег на църковната им власт.
Разбира се, това включва праведността.
Какво е праведност според най-простата дефиниция?
Да вършиш това, което е право.
Просто е, нали, няма нищо сложно!
Върховната праведност е въплътена в една личност... коя е тя?
Исус Христос!
Като избирам да се подчиняваме на Него,
аз всъщност приемам Неговата праведност, нали така?
Праведността чрез вяра е покрита от съвършената одежда на Неговата праведност,
която ми дава сила да бъда послушен на всички Божии заповеди.
Това прави Него велик, а не мен.
От 120 и дори много повече години проповядваме,
че това ще се случи, а всички казват, че е все по-невероятно.
Озаглавих тази лекция „Чувам грохота”.
Ще ви представя набързо символични събития.
Ще прескочим много от стиховете поради липса на време.
Искам да започна с цар Езекия, защото той е този, който се опитва да укрепи
и съгради Йерусалим и да върши това, което е право.
Ще стигнем и до падането на Вавилон.
Езекия прави всичко възможно да възпре вълната на отстъпничеството в Юда
и Господ дава следното свидетелство за него:
2Летописи 31:20: „Така направи Езекия и в цяла Юдея; и върши това,
което беше добро, право и вярно пред Господа, своя Бог.”
Езекия прави тунел, укрепва стените, строи кули и всички тези неща са символ
за онова, което трябва да се направи при възстановяването на евангелската вест.
С други думи, евангелската вест ще бъде възстановена в края на времето -
символ, показващ каква трябва да е програмата на тази църква.
Всички знаем какво се е случило тогава.
Езекия се сблъсква с асирийския цар.
4Царе 18:5: „На Господа, Израелския Бог, упова. Нямаше подобен на него
между всички юдейски царе”, е записано в Библията
И когато асирийският цар Сенахирим идва със 185 000 войници,
Бог му обещава, че този цар няма да има власт над него.
Има ли символизъм и тук?
Да, ако сме укрепили стените около нас и нашата вяра
и ако сме построили кулите и сме бдителни, царят няма да има власт над нас.
Бог ще изпрати ангелите си да ни пазят,
както когато премахва 185 000 асирийци.
2Лет. 32:7: „Бъдете силни и храбри, не бойте се, нито се плашете
от асирийския цар, нито от голямото множество, което е с него;
защото с нас има Един по-велик, отколкото има с него.”
Това е много насърчително и е символизъм за края на времето.
За съжаление, след тази голяма победа, извоювана от Бог,
Езекия се възгордява подобно на Навуходоносор.
Получава почести и слава.
Един от враговете на Асирия е Вавилон -
издигаща се сила, на която Асирия пречи да получи надмощие.
Вавилонците изпращат делегация.
Внимавайте с властите на малкия рог, които получават надмощие.
Изпращат делегация и Езекия ги посреща радушно и им показва всичко, което притежава.
Знаете историята.
В Библията се казва, че той показва всичко в дома си и не остава нищо скрито.
В 4Царе 20:14-17 пророк Исая го укорява за стореното и го предупреждава,
че е дошло времето всичко това да бъде ограбено.
Ще говорим по тези въпроси по-късно.
Тук също има символизъм.
4Царе 20:21: „И Езекия заспа с бащите си;
и вместо него се възцари синът му Манасия.”
Манасия не би трябвало да се ражда.
Въобще не би трябвало да съществува.
2Лет. 33:1: „Манасия беше на възраст дванадесет години, когато се възцари,
и царува петдесет и пет години в Йерусалим.”
Езекия е на смъртно легло и умолява Бог.
Спомняте си, че пророк Исая отива при него и животът му се удължава с 15 години.
Извършено е чудото със слънцето, което се връща с 10 градуса.
Животът му е удължен с 15 години,
Манасия е на 12 години, когато започва да управлява.
Следователно Манасия е роден три години след това събитие.
Той не би трябвало да се появи на бял свят.
Бог иска да ни спести хората като Манасия по света,
но Той не използва Своето предузнание против нас на който и да е етап.
На какъв велик Бог служим!
Викът на покаяние на Езекия е чут...
и на бял свят идва Манасия.
Той върши зло пред Господа.
Няма да навлизам във всички подробности.
Построява високите места.
Манасия е отвратителен цар.
Той убива пророците на Всевишния,
включително и прекрасния Исая.
Прерязват го на две с трион.
Можете ли да си го представите?
Тъй като Исая го изобличил.
Ще прескоча много. Той прекарва деца през огън.
В „Пророци и царе” се казва, че „Манасия проля толкова много невинна кръв,
че изпълни Йерусалим от единия край до другия” - цитира се 4Царе 21:16.
Първият убит е Исая, който половин век е стоял пред Юда.
Баща му е слушал Исая, но той го убива.
Какво ни говори това за Божия характер?
Накрая асирийците го отвеждат в плен,
като му слагат халка на носа и медни окови.
Дърпат го с веригата на носа чак до тяхната столица.
Сигурно носът му доста се е подул.
И там в затвора той се покайва.
Бог го чува и го поставя отново на трона.
На какъв Бог служим!
Манасия е прерязал Исая с трион.
Убил е всички, които защитават правдата.
А Бог го поставя на трона отново.
Манасия се опитва да поправи стореното, но народът е загнил.
Ако дълго време проповядваме отстъпничество, загниването става трайно.
Дори да се опитаме да се реформираме, става трудно да отстраним гнилото.
В тази история има вест за нас.
Ще прескоча текстовете за покаянието му.
Манасия също заспива с бащите си.
Синът му Амон се възкачва на трона, но управлението му е нечестиво.
Толкова нечестиво, че хората не издържат, правят заговор и го убиват.
Интересна история - 4Царе 21:23, 24:
„А слугите на Амон организираха заговор против него
и убиха царя в собствената му къща.
Обаче, народът от страната изби всички,
които организираха заговора против цар Амон;
и народът издигна сина му Йосия за цар вместо него.”
Един великолепен цар.
Млад цар, който възстановява всичко.
Ще има съживяване на първоначалното благочестие сред нас точно преди падането.
Но то няма да обхване всички.
Защото, когато гнилото се закрепи, положението става страшно.
4Царе 22:19, 20: „Понеже сърцето ти е омекнало и ти си се смирил пред Господа,
когато си чул това, което говорих против това място и против жителите му...”
Знаем историята. Той е чудесен цар, който премахва високите места.
Напълно забранява съзерцателната молитва.
Заявява: Махнете я, нямаме нужда от съзерцателна молитва и подобни неща.
Не ни трябва "духовно формиране", махнете го.
Той обаче умира.
Обещано му е да умре в мир, а умира в битка,
защото не слуша, когато му е казано да не се намесва.
Египетският цар идва да помага на асирийците против Вавилон.
Той се намесва и Бог има план.
Ще прескоча този откъс.
По онова време има и пророчица на име Олда.
Размишлявайте за символизма.
Ще го оставим до тук, тъй като нямаме време.
Реформите на Йосия издигат духовното ниво на мнозина.
Пасхата се празнува отново, но младият цар не се вслушва в Божия глас
и фараонът идва.
Следващият цар е Йоаким. 4Царе 24:1-3:
„В неговите дни излезе вавилонският цар Навуходоносор;
и Йоаким му стана подчинен за три години...”
Вече има цар на Юда, който е васал.
На кого?
На царя на Вавилон!
Възможно ли е ние също да имаме васали на вавилонския цар, които да питат:
Къде е „Икуменическата харта”, може ли да я подпишем вместо вас?
Такива неща са възможни!
„... после се отметна и въстана против него.
Но Господ прати против него халдейските чети...” и т.н.
Той е нечестив и в „Пророци и царе” четем какво се случва:
„Когато в началото на Йоаким Навуходоносор ЗА ПЪРВИ ПЪТ обсажда Йерусалим...”
Това е първата обсада.
Насочвам се към края на времето, имайте търпение.
Тогава пленява някои и ги отвежда.
Даниил е пленен и мнозина са разпръснати.
Божият народ е разпръснат по света. Отново символизъм.
Божиите наказания ги сполетяват.
След време пророк Йеремия провъзгласява в 25:8-11:
„Затова така казва Господ на Силите: Понеже не послушахте думите Ми,
ето, Аз ще изпратя и ще взема всички северни родове, казва Господ,
също и слугата Ми Навуходоносор, вавилонския цар, и ще ги доведа
против тази земя и против нейните жители, и против всички тези околни народи;
ще ги обрека на изтребление и ще ги направя за учудване и за подсвиркване,
и ще ги превърна във вечна пустота. При това ще направя да престане между тях
гласът на веселието и гласът на радостта, гласът на младоженеца...”
Предстои сблъсък.
Следващият цар, след като Йоаким заспива с бащите си, е Йоахин.
4Царе 24:7, 8: „А египетският цар не излезе вече от земята си...
Йоахин беше на възраст осемнадесет години, когато се възцари...”
Посочено е името на майка му.
Толкова подробности - Библията е така ясна.
Удивително е, че тези имена са единствено в Библията,
преди да бъдат открити от археолозите.
Можете да имате доверие, това наистина се е случило.
4Царе 24:9: „Той върши зло пред Господа.”
Навуходоносор идва, отново обсажда града.
„... а Юдейският цар Йоахин излезе към вавилонския цар.”
Това не е буквална обсада като предишната.
Първия път Навуходоносор обсажда града и взема пленници.
Сега царят излиза при него и се предава.
Невероятно!
„Вавилонският цар го залови в осмата година на царуването си.
И той отнесе оттам всички съкровища на Господния дом...”
4Царе 24:17: „Вавилонският цар постави чичо му Матания за цар вместо него,
като промени името му на Седекия.”
Значи има един добър Седекия, а този е злият Седекия.
Той въстава против царя.
2Лет. 36:14: „Всички по-главни свещеници и народът преумножиха
престъпленията си, според всички мерзости на народите, и оскверниха дома
на Господа, който Той беше осветил в Йерусалим.”
Малко преди края има оскверняване в Божия град.
Ако изучавате „Изход” - може да изнеса и такава лекция -
ще я изнеса накрая, за да мога бързо да хвана самолета.
Божият народ ще преживее Фегор -
най-голямото отстъпничество, което можем да си представим.
Сливането с „Вавилон” става точно на границата с Ханаан.
Какъв символизъм!
Не си мислете, че сме толкова велики, ние сме в беда.
Накрая Навуходоносор пристига и обсажда града със стенобойни машини за втори път.
4Царе 25:1: „И така, в деветата година на Седекиевото царуване,
в десетия месец, на десетия ден от месеца, вавилонският цар Навуходоносор
дойде, той и цялата му войска, против Йерусалим
и като разположи стана си против него, издигнаха укрепления около него.”
Имало е много обсади на Йерусалим, но в пророчески план две от тях са важни.
Първата обсада, когато залавя пленници,
и тази обсада, която води до унищожаването на Йерусалим.
Той изгаря града, унищожава храма и си заминава.
4Царе 25:7: „... заклаха синовете на Седекия...” - отново символизъм.
„... избодоха му очите и като го оковаха, го отведоха във Вавилон.”
После е записано кога точно царят унищожава града.
Две обсади.
Да направим скок в историята.
Стигаме до завладяването на града от римляните.
Окончателно са завладени в 70 г.сл.Хр.
Има и други обсади след това.
Адриан унищожава града в 135 г.
и тогава съсипването е било още по-страшно.
Но в пророчески план има две важни обсади.
Две важни обсади във времето на Вавилон.
В римско време също две обсади.
Четем за това в Духа на пророчеството.
"По време на втората обсада нито един християнин
не загива при унищожаването на Йерусалим."
Защо?
Защото Христос ги е предупредил.
„Всички, които вярваха в Неговите слова, очакваха обещания знак.
„А когато видите, че Йерусалим е заобиколен от войски, тогава знайте,
че е наближило запустяването му. Тогава онези, които са в Юдея,
нека бягат в планините, и които са сред града, нека да излязат навън,
а които са в околностите, да не влизат в него” (Лука 21:20, 21).
След като римляните, предвождани от Цестий [при първата обсада], заобикалят града,
внезапно вдигат обсадата точно когато
условията изглеждат благоприятни за незабавна атака.”
Цестий получава SMS, вдига палатките и си тръгва.
Евреите смятат, че това е нещо велико и започват да го преследват.
Почти изтребват войската му,
преследвайки го по петите.
Разбирате, че римляните не са очаровани.
Изминават три години и половина, докато се върнат, водени от генерал Тит.
Познавате историята.
Започва втората обсада.
Какво се случва на хората в града по време на втората обсада?
Те са избити.
Времето за бягство е между първата и втората обсада.
Три години и половина.
Биха могли да са пророчески, нали?
„Събитията бяха наредени по такъв начин, че нито евреи, нито римляни
да попречат на бягството на християните. След оттеглянето на Цестий
евреите излязоха от Йерусалим да преследват оттеглящата се армия.”
„Ужасни бедствия сполетяха Йерусалим, когато Тит възобнови обсадата.
Градът бе препълнен с хора по време на Пасхата,
когато милиони евреи се бяха събрали между стените му.”
Може да е имало много храна за дълго време, но по време на Пасхата
там пребивавали милиони хора и ситуацията била съвсем различна.
„Толкова страшни бяха болките от глада, че мъжете гризяха кожата
от коланите, сандалите и покритията на щитовете си.”
Те дори изяждали децата си.
Ужасяваща ситуация - символ на онова, което ще се случи в края на времето.
„Хиляди загинаха от глад и болести.
Естествената привързаност като че ли бе унищожена.
Мъже ограбваха жените си, а жени - мъжете си,
децата грабваха храната от устата на престарелите си родители."
Християните обаче се спасили.
Евзебий пише: „Тогава ДУХОВНОТО ПОТОМСТВО...”
Много интересно изказване.
Не буквалното потомство.
„Духовното потомство на Авраам избяга в Пела от другата страна на Йордан,
където намериха сигурно убежище и можеха да служат на своя Господ
и да спазват Неговата събота” („Църковна история”, кн. 3, гл. 5).
Не е ли интересно?
Пела!
Посетихме това място. Ето какво е останало от него.
Тук са намерили убежище.
Удивително е, че археолозите са открили,
че съботата е била спазвана до 4-и век в Пела.
С други думи, ако Исус е променил съботата,
християните, които избягали по Негов съвет, не са знаели нищо за промяната.
Не са знаели нищо за промяната.
Матей 24:15,16: „Затова, когато видите мерзостта.. ”
[игра на думи: мерзост = народът на Обама]
Да не е от моя африкански акцент?
Нещо нередно ли казах?
„... която докарва запустение, за която говори пророк Даниил,
стояща на светото място, който чете нека разбира,
тогава онези, които са в Юдея, нека бягат по планините.”
Аз като че ли създавам неприятности.
Обичам да сравнявам старите и новите преводи.
Моля да ме извините.
Ако имате превод с червени букви...
Знаете, там думите на Христос са отпечатани с червен шрифт.
В превода Кинг Джеймс целият текст е в червено.
Но ако отворите Нов международен превод,
„ЗА КОЯТО ГОВОРИ ПРОРОК ДАНИИЛ” е в черно.
Има го, но е в черно, т.е. Исус не го е казал.
Тоест, някой друг го е добавил.
Толкова е хлъзгаво.
Може би съм просто конспиративен, кой знае.
„Нека бягат по планините.”
Матей 24:16: „Тогава онези, които са в Юдея, нека бягат по планините.”
Лука 21:20: „А когато видите Ерусалим, че е заобиколен от войски,
това да знаете, че е наближило запустяването му.”
Кое е това свято място?
Дали е второто отделение на храма?
Не може да е второто отделение на храма,
тъй като войските са извън стените на Йерусалим.
Трябва да се върнем в дните на Неемия.
Когато е управител на Йерусалим, Неемия затваря вратите на града в събота,
за да няма... какво?
Да няма стопански начинания.
Така ли е?
Да няма купуване и продаване.
Мислете си със символи.
Без купуване и продаване.
Проблемът е съботата.
Такъв е бил проблемът.
Околните народи не се съобразяват с Неемия
и се опитват да си вършат бизнеса.
Паркират си камилите (с четири предавки)...
точно пред портата.
Накрая Неемия излиза и обявява: Ако си паркирате возилата пред портата,
ще ви сполети физическо наказание.
Спомняте си го.
Той взема позиция по въпроса за...
Никакви бизнес дела в събота.
Изгонва ги навън и декларира, че ако някой прекоси тази линия, ще бъде наказан.
Този кръг става известен като святото място около Йерусалим.
Място свободно от всякакъв бизнес.
Тъй като винаги в Йерусалим се намирал по някой евреин, който да се промъкна навън
и да сметне, че няма нищо лошо да отиде на Макдоналдс в събота.
Разбира се, при нас такова нещо не може да се случи.
Такава е ситуацията. Става въпрос за икономика.
Когато видите войските на Рим, обсаждащи града
и издигащи знамето си на святото място,
дали това ще е бизнес начинание, засягащо съботата?
Става ли вече интересно?
Обичам символизма.
„Не е далеч времето, когато, подобно на първите ученици,
ще бъдем принудени да търсим убежище в пустинните и усамотени места.
Както обсаждането на Йерусалим от римските армии бе сигнал за бягство
на еврейските християни, така приемането на власт от страна на нашата държава,
проявяващо се в указ за налагане на папската неделя, ще бъде предупреждение за нас.
Тогава ще бъде време да напуснем големите градове
и да се подготвим да напуснем по-малките, за да отидем в отдалечени домове
в уединени места сред планините” („Свидетелства”, т. 5, с. 464, 465).
Чакате ли обсадата?
Коя обсада чакате - първата или втората?
„Пророците, на които тези велики сцени бяха разкрити,
копнееха да разберат значението им. Те „търсиха и изследваха...
като издирваха кое или какво време посочваше Христовият Дух,
който беше в тях... И им се откри, че не за себе си, а за вас служеха те в това”.
За нас, които сме на прага на тяхното изпълнение, от какво огромно значение,
от какъв изключителен интерес са описанията на предстоящите събития,
за които още от времето, когато нашите първи родители излязоха от Едем,
Божиите деца са наблюдавали и очаквали, копнеели са и са се молили!”
Колко близо сме и какво се случва?
Когато обсаждат града, римляните издигат знамената си,
върху които са изобразени езическите им богове.
Тези знамена са поставени в пространството около градските стени,
познато като „святата земя” или „святото място”.
Изпълнение на онова, което прочетохме.
През 1897 г. Елън Уайт пише,
че съвременното изпълнение на това пророчество вече се е случило.
„Протестантският свят Е ИЗДИГНАЛ една неделя-идол...”
Не се казва „ще издигне”, а "е издигнал" една неделя-идол
на мястото, където трябва да е Божията събота.
"Те вървят по стъпките на папството.
Поради тази причина виждам необходимостта за Божия народ да се премести
от градовете в отдалечените селски местности.”
Кога трябва да се преместят?
Излизайте!
Казано е в 1897 г.
Къде стоят?
Навсякъде освен „извън”.
„Това ще се случи отново.
Именно по въпроса за съботата ще се води битката.
Властите в този свят ще се надигнат в своята гордост и сила,
за да създадат закони за ограничаване на религиозната свобода.
Те ще си присвоят право, което принадлежи единствено на Бога...
Зпочват вече да го правят.”
Годината е 1898.
Две обсади.
Сборник ръкописи, т. 10: „Натискът на неделния закон Е ДОШЪЛ И ЩЕ ДОЙДЕ...”
Леле!
„Заповедта, налагаща поклонение през този ден, ще излезе за целия свят.
В ограничена степен тя вече и излязла.”
Годината е 1897.
Страхотно!
„ДОШЛО е времето, когато Бог открива пътя
и семействата трябва да се изнесат от градовете.”
Не се казва, че „времето ще дойде”, а „дошло е времето”.
Написано през 1903 г.
„Децата трябва да бъдат заведени в провинцията.”
Не пропагандирам паника.
Какво е записано там?
„Когато Бог открива пътя...”
Пророк Исая казва: „Народът Ми няма да излезе набързо.”
Не изпадайте в стрес!
Дали служим на жив или на мъртъв Бог?
„Трябва да покажем на света, че виждаме изпълнение на пророчеството в събитията,
които сега се случват във връзка с движението за национална реформа.
Онова, което през последните 30-40 години прокламираме, че ще дойде, вече е тук.”
Движението, въвлечено в „първата обсада”, вече е дошло.
Вече е дошло.
Спомнете си 1Кор. 14:40: „Нека всичко става с приличие и ред.”
Не трябва да има паника.
„Божият вестител каза: „Не трябва ли да бъдат предупредени градовете?”
Съвсем наскоро в Европа някои проповедници твърдяха,
че е необходимо да живеем в градовете, защото трябва да проповядваме там.
Тук не говоря за „опашката”, а за „главата”.
„Божият вестител казва: „Не трябва ли да бъдат предупредени градовете?
Да, но не от Божия народ, който живее там, а чрез посещения, направени с цел
да ги предупредим за онова, което има да се случи на земята.”
Къде трябва да живее Божия народ според Духа на пророчеството?
Дали това е нещо сензационно или надъхване на страх,
или просто четем от Духа на пророчеството?
Просто четем и не насаждаме страх.
Аз не живея в града.
Живея във ферма.
Дали живея там, защото се страхувам за кожата си
и за онова, което ще сполети градовете?
Не.
Живея във фермата си.
Но винаги съм в града.
Вероятността да бъда намушкан с нож в града е много по-голяма,
отколкото да си почивам във фермата.
Послушанието изисква да правя това, което Бог изисква,
и да оставя последиците на Него.
Не бягам, за да се спася.
Защо съм здравен реформатор?
Дали защото искам да бъда свят заедно с човека до мен?
Или не искам да умра на 25, а да доживея поне до 30?
Не. Защото Бог е казал така.
Ако правите това, което Бог е казал, със сигурност има благословения.
Все пак той го е направил за мен, нали така?
Нашият мотив да вършим нещо трябва да е в хармония с Божия Дух.
„Скоро ще има такива конфликти и бъркотия в градовете,
че тези, които желаят да ги напуснат, няма да могат.”
Когато пуснете телевизора, виждате ли възможност нещо такова да се случи?
Не мислите ли, че хаосът може да дойде до тук?
При слаба реколта по света и всички тези големи бедствия,
какво мислите ще се случи, ако супермаркетът ви внезапно се изпразни?
Не са необходими три седмици, а един уикенд, за да стане празен,
без значение колко е пълен в момента.
Има доста гладни хора
„Трябва да се готвим за тези проблеми. Такава е дадената ми светлина.”
6 април 1903 г.
„Бог ще помогне на народа си да намери такива домове извън градовете.”
Направете го тема за молитва.
Исая 54:4: „Не бой се, защото няма да бъдеш поругана; и не се смущавай,
защото няма да бъдеш посрамена; защото ще забравиш срама,
който си изпитвала в младостта си, и няма вече да помниш укора,
който си носила като вдовица.”
Йеремия 46:27: „Но не бой се, ти, служителю Мой Якове, нито се страхувай, Израелю;
защото, ето, ще те избавя от далечна страна
и потомството ти - от земята, където са пленени;
Яков ще се върне, ще се успокои и ще си почине, и няма да има кой да го плаши.”
Това не е насаждане на страх.
Предлагам ви да се доверите на Бога и да се уповавате на Словото Му.
Ако се уповаваме на Бога, няма от какво да се страхуваме.
Кога е първата „обсада”? През 1888 г.
Знаем историята и законопроектът на Блеър.
„Да се осигури на хората радостта от първия ден на седмицата,
познат като Господен ден и ден за почивка,
и да се поощри неговото спазване като ден за поклонение.”
„Предложен от Сенатор Блеър от Ню Хемпшир, 21 май 1888 г.
Представен на Комисията по образованието и ТРУДА.”
Не е ли страхотно!
Виждате законодателство, свързано с религията и икономиката.
Харесвам тези малки нюанси.
„Предлага поправка към Конституцията на САЩ,
уважаваща установяването на религия...” и така нататък.
Алонсо Джоунс, точно човекът на оправдание чрез вяра...
Това също е интересна съпоставка.
Успява с една прекрасна реч да промени мнението на законодателите,
така че този закон да не бъде приет.
По онова време започват да арестуват адвентисти на юг, точно в тази страна,
оковават ги и ги задържат заради „нарушаване” на законите за почивния ден.
Тази първа „обсада” отминава.
Светът също е готов заради велики проповедници като Мууди.
Бихме могли да си отидем у дома, но поради неверие сме изпратени обратно в пустинята.
Повтаряме историята на израелтяните.
Ето интернет страницата на Съюза за Господния ден.
Това е тяхната официална интернет страница.
„Съюзът за Господния ден в САЩ е основан в... 1888 г.”
Смятате ли, че е просто съвпадение?
Аз не мисля така.
„През онази година представители на шест големи протестантски деноминации
се срещнаха във Вашингтон, за да създадат Американския неделен съюз.
След време промениха името на „Съюз за Господния ден в САЩ”.
Това е национална организация, чиято ЕДИНСТВЕНА ЦЕЛ е
да поддържа и развива първия ден от седмицата като време за почивка,
поклонение, християнско образование и духовно обновление.”
Това е тяхната цел.
Съществуват от 1888 г.
За мен е интересно какво пишат:
„Съюзът за Господния ден в САЩ съществува, за да насърчава християните
да си възстановят неделята - Господния ден - като ден за духовно и лично обновление,
което да им дава възможност да влияят на своите общности чрез Евангелието.
В трудно време... ЗА ИКОНОМИКАТА
подобно на това, пред което светът се изправи през 2009 г.,
Съюзът за Господния ден се стреми да разкрие духовните истини относно десетте заповеди,
съчетани с Исусовото учение за парите,
което може да даде напътствие на християните в ежедневния им живот.”
Обсадата, Неемия, Святото място, съботата, икономиката - чуваме ли същите звуци?
През 2001 г., когато кулите близнаци паднаха в САЩ,
Съюзът за Господния ден изпрати следната декларация, подписана от своя председател:
„Ние ясно разбираме, че не можем да извършим делото си
без финансовата подкрепа на приятели като вас.”
Искат пари.
„2001 г. е вододелна година.”
„Националната трагедия, която се случи на 11 септември
в Ню Йорк, Вашингтон и Пенсилвания,
промени нашите възгледи и, честно казано,
накара дори тези, на които липсва духовен усет,
да преосмислят своята вяра - някои за първи път в живота си.”
„Стоим на прага на безпрецедентна възможност да провъзгласим вестта
за християнската неделя по начин, който не съм виждал през живота си.”
Най-отдолу е техният адрес и мото:
„Служим на църквите и на страната от 1888 г.”
Четем в книгата „Възпитание”: „
"Именно тези велики истини трябва да бъдат научени от стари и млади.
Необходимо е да изучаваме как се осъществява Божията цел
в историята на народите и в разкриването на предстоящите неща,
за да можем да оценим тяхната истинска стойност видимите и невидимите събития...
Денят е наближил. За да научим уроците, да се извърши делото,
да се постигне преобразяване на характера - остава само един кратък отрязък от време.”
Времето е кратко.
„Сине човешки, ето, онези, което са от Израелския дом, казват:
Видението, което той вижда, ще се изпълни след много дни” (Ез. 12:27).
О, тези паникьори, които говорят за края на времето!
„Не е далеч времето, когато законите против работата в неделя ще бъдат по-строги.
Трябва да се правят усилия да се осигури земя далеч от градовете,
където да се отглеждат плодове и зеленчуци.”
Ако първата обсада е приключила, кога ще започне втората?
Забележете следното изказване.
„Когато защитата на човешки закони бъде оттеглена от тези, които почитат Божия закон,
едновременно В РАЗЛИЧНИ СТРАНИ ще възникне движение за тяхното унищожаване...”
Не става въпрос само за САЩ.
САЩ ще го наложат окончателно.
В различни страни ще има едновременно движение за налагане на това законодателство.
Светът трябва да е подготвен да каже: „Искаме го!”
ВТОРАТА ОБСАДА
Чувам грохота на римската армия
Чувам колелата на тази могъща армия, водена от един „Тит”,
който се връща за втори път.
Колко близо сме до окончателните събития, за които проповядваме откакто съществуваме?
Ще ги отлагаме ли в бъдещето и ще продължим ли да спим?
Или вече сме стигнали до тях?
Брюксел, Белгия, 16 февр. 2009 г.
Между другото, какво е знамето на Европейския съюз?
Синьо... с колко звезди?
12 звезди. Чий е този флаг?
На Дева Мария.
Нали тя има 12 звезди около главата си според католицизма.
Държавата е възкресената Свещена Римска империя.
Колко царе е имала първоначално?
Десет!
Брюксел, Белгия, 16 февр. 2009 г.: „Секретариатът на Комитета на епископите
на Европейската общност приветства предложения европейски закон,
който ще закриля неделята като ден за почивка от работа.
Според Осерваторе Романо...” Това е официалният печатен орган на Ватикана.
През 2009 г. ЦЪРКВИТЕ поискаха налагането на неделен закон от ЕС.
Европейският съюз каза „Не”.
Събират се и казват „Не”.
Казват „Не”, защото според тях няма значение в кой ден почиваш.
Понеделник, вторник, сряда, четвъртък - няма значение, стига да имаш ден за почивка.
Махайте се, епископи.
Само няколко месеца по-късно: 23 декември 2009 г.
Германия, най-голямата икономическа сила в Европа,
решава да пренебрегне решението на Европейския парламент.
„Върховният съд на Германия отхвърли приетото през 2006 г. решение,
което позволява на берлинските магазини да бъдат отворени десет недели в годината,
като реши да наложи по-строги стандарти за работата на магазините през уикенда.
Решението е в отговор на оплакването на протестантски и католически църкви,
че работата на магазините противоречи на Чл. 139 от Германската конституция:
Неделята и празниците, приети от държавата, трябва да бъдат защитени от закона
като дни за почивка от работа и за духовно усъвършенстване.”
Работа и църква - два аспекта.
Германия тръгва сама.
Шпигел онлайн: „Дори атеистите имат нужда от отдих в неделя.”
„Най-висшият съд на Германия постанови, че неделята трябва да бъде спазвана
като ден за почивка и отхвърли един берлински закон,
улесняващ ограниченията върху пазаруването в неделя.”
Забележете нещо. Трябва да четем много внимателно.
Усетих странен плам в сърцето, когато видях тази статия.
„Повечето германски вестници...”
Това е безпрецедентно.
От толкова години го проповядваме и всеки казва,
че това никога няма да се случи, защото няма да бъде подкрепено.
Хората обичат спорта, обичат това или онова.
Забравете, всички магазини са отворени,
да не мислите, че ще се върнем към някакви по-строги правила.
Вие не сте с всичкия си.
Вие сте се побъркали от вашите глупави пророчества.
Това казваха хората.
Забележете сега: „Повечето германски вестници в сряда приветстваха решението.
Някои по съображения, свързани с религията и традицията,
други - от загриженост за правата на работниците.”
Реагирах по този начин.
Белегът на звяра ще бъде поставен... къде?
Върху челото или на ръката.
Ако го подкрепяте по съображения, свързани с религията и ТРАДИЦИЯТА,
тъй като това не е библейско...
Формулирали са го съвършено. Благодарим ти, Шпигел.
Нямаше да го кажете по-добре, дори да бяхте цитирали Библията.
Къде ще получат белега?
Върху челото!
Но ако подкрепят закона заради правата на работниците, къде ще го получат?
На ръката.
Не е ли удивително!
Чувате ли грохота на римската армия?
Не са вече само църквите. Не са само религиозните организации.
Включват се и работническите профсъюзи,
които искат този закон.
„Профсъюзите се присъединиха към църквите в кампанията
да защитят неделята като почивен ден за страната.
Те обаче се фокусират не върху защитата на правото да се практикува религия,
а по-скоро върху защитата на работниците в търговския сектор да не работят в неделя...”
Все пак поставянето на белега на звяра е свързано с купуване и продаване.
Трябва да е включен и трудът.
Брилянтно!
„... неделя - понякога единственият ден, когато могат да прекарат заедно
с останалите членове на своите семейства.
Профсъюзът Верди приветства решението с облекчение и радост, като заяви,
че това е дар за служителите в магазините и техните семейства.
Германските вестници в сряда се обявяват в защита на решението,
макар че причините за тяхната подкрепа на съдебното постановление
са удивително разнообразни.”
Четем изпълнението на пророчеството.
Обичам дребните детайли.
Абендцайтунг - вечерен вестник.
Не е ли прекрасно изречение
за говорещите немски език?
Кризисна среща на висшите парламентаристи, включително канцлера Меркел.
Разговарят в неделята.
Както знаете, икономическата криза връхлетя света през 2009 г.
Нещата започнаха да се влошават и на 18 януари 2010 г. - само преди година,
тези хора не могат да намерят друго време за срещата освен в неделя.
Тя се среща с министри,
за да определи дневния ред за дискусиите в Европейския парламент.
Сетете се какво се случва.
Кардиналът на Мюнхен направо пощурява.
Той им се скара по националната телевизия.
Ето статията:
Има добра атмосфера, но... епископът Райнхард Маркс
отказва да им даде своето благословение за това, което вършат.
Леле!
Трябва да го кажа обратно, забравих.
Сърцето ми се стопли.
Политиците трябва да направят знак.
Кое е синонимът на знак? Белег!
И не трябва да правят срещи в неделя, казва разгневено висшият епископ.
Интересувам се от взаимовръзките. Кой е Райнхард Маркс?
Тук друг вестник пише същото.
Ето го Райнхард Маркс.
Той е наследникът на Ратцингер на този пост.
Преди него папата е заемал тази длъжност.
Разбира се, носи мораво и прегръща един в червено.
Откр. 17:4: „Жената бе облечена в пурпур и червено и украсена със злато,
със скъпоценни камъни и с бисери...”
Не мога да го пропусна, става за телевизионна реклама.
Да се върнем на 2009 г.,
когато църквите поискаха неделно законодателство и им бе отказано.
„Европейският клон на събранието на епископите на англиканската църква,
Секретариатът на COMECE (Комисия на конференцията на католическите епископи на ЕС)
и протестантската църква в Германия...”
дават начало на инициативата за неделно законодателство,
което наричат „важен стълб на европейския социален модел.”
Всички знаем, че предложението им е отхвърлено.
Внесено е от следните парламентаристи... следва дълъг списък.
Те заявяват, че ако не работите в събота и неделя,
имате 1.3 пъти по-голям шанс да останете здрави и т.н.
Парламентът им отговаря, че това е нелепо
и ако не работят във вторник или сряда също няма да се разболяват.
Махайте се с вашия глупав аргумент.
Има и други аргументи.
„Според европейските закони неделя е седмичният почивен ден за деца и юноши.”
Опа! Сега вече става сериозно.
В Европа неделята е единственият почивен ден за децата.
Ходят на училище от понеделник до събота.
Но неделя е почивният ден.
Ами ако променим аргумента си и кажем: „Слушайте, вие, в Европейския парламент.
Вие унищожавате семейството.
Вие сте противници на семейните ценности.
Ако дадете свободен ден на майката в сряда, а на бащата - в събота,
те ще работят в неделя и децата са без надзор, без семеен кръг в този ден.
И тъй като децата са свободни само в неделя,
единственият логичен ден, когато семействата могат да са заедно, е неделя.
Следователно, аргументът ви против нас не е валиден
и ние ви предлагаме да го преосмислите.”
После цитират различни текстове.
Всички тези църкви го подкрепят.
„Съветът не успя да обясни защо неделята като седмичен почивен ден
е по-тясно свързан със здравето и сигурността на работниците от всеки друг ден.”
Т.е. това решение на Европейския парламент не е валидно.
Трябва да преосмислите решението си.
„Повече от всеки друг седмичен ден
свободната неделя ви дава възможност да сте със семейството.”
„Повече от всеки друг седмичен ден свободната неделя ви дава възможност
да се срещате с приятели и да поддържате социални връзки.”
„Повече от всеки друг седмичен ден неделята ви дава възможност
да удовлетворявате духовните си нужди.”
Следователно те поддържат семейното и социалното здраве.
Стават ли аргументите им по-добри?
Да, стават по-добри.
Всъщност, те стават убедителни.
Ще спечелят и аз ще ви покажа защо.
На 24 март 2010 г. дебатът в Европейския парламент е подновен.
Този път църквите не са сами.
Европейските парламентаристи, църквите и други организации се събират
и започват кампания за защита на свободната неделя.
Това е тяхната интернет страница към Европейския парламент.
Това са всички присъединили се църкви.
Църковни групи, които са свързани с тази кампания през 2010 г.
Това са всички граждански организации.
Тези, които са загрижени за семейното щастие.
Ето ги и всички профсъюзи.
Всеки един от тях поотделно може да спре икономиката на дадена страна,
ако започнат стачка.
Първи бяха църквите.
Сега са църквите, гражданските организации и профсъюзите.
Чувате ли грохота на римската армия,
която идва да ни обсади за втори път?
Показвам ви отблизо колко много профсъюзи са включени.
Става въпрос за огромни профсъюзи.
„Зенит”, официален католически вестник.
Европейският парламент е упорит
Казва се, че не е направено достатъчно.
Ние искаме вашия глас.
Необходими са един милион граждани, които да поискат ден за децата.
Дайте ни милион подписа от Европа и сделката е сключена.
Но това е нищо.
Страсбург, 17 март 2010 г., Мартин Кастлер, германски депутат в Европейския парламент,
започва първия граждански референдум в Европейския съюз,
който да изиска неделята да бъде обявена за ден за семейството и за почивка.
Леле!
Незабавно са събрани повече от 11 000 подписа.
Кастлер твърди, че инициативата „ще заздрави пряката демокрация в ЕС”.
Сега е въпрос на профсъюзите, на гражданското общество, на църквите,
на народа, а вече и на демократични принципи.
„Благодарение на Лисабонския договор и на започването на инициативата
на европейските граждани ние като европейски граждани за първи път
получаваме възможността да изразим нашата загриженост.
Искаме да използваме тази възможност за осигуряване на свободна неделя."
ВКЛЮЧЕТЕ СЕ!
Откриват нови уебсайтове.
„Свободната от работа неделя е част от нашата европейска култура.”
„Нуждаем се от време за нашите семейства...”
Семейството става важен въпрос.
„... за гражданското общество и религията.
Живот изпълнен с работни дни едва ли може да носи удовлетворение.”
Съвместни действия.
Съобщението за пресата отбеляза, че миналата година Кастлер
се е присъединил към четири депутата, за да запознаят Европейския парламент
с писмена декларация относно свободната от работа неделя.
Нямаше квота на присъстващите депутати, но 261 от тях подписаха декларацията.
Кастлер се надява, че „хора от различни политическа и социална среда
могат да се обединят за защита на неделята.”
„Затова всеки поотделно и организациите из цяла Европа са приветствани
за подкрепата им на първата инициатива на европейските граждани.”
Тяхната интернет страница е www.free-sunday.eu.
Проверете я.
Кликнете върху „Всички подписи” и вижте какво излиза.
Чувате ли грохота на римската армия?
„Мама и татко са наши в неделя.”
Стават все по-ловки.
Включете децата, скъпи европейци.
Ние го искаме.
Неделя е ден за децата.
Мама и татко са наши в неделя.
Няма друг такъв ден като неделя.
Не е просто ден като останалите.
Набират скорост.
Депутати и пастори, евангелисти, лутеранската църква, различни организации -
всички се обединяват и представят искането си.
Да се върнем на Духа на пророчеството.
Това е написано през 1888 г.
„Идва времето, когато Божият закон, по един особен начин,
ще бъде направен невалиден в нашата страна.”
Това ще се случи в САЩ, които ще бъдат окончателната сила, която го налага.
Нали точно те са лидер на протестантския свят.
Съвсем приляга на САЩ, а не на Европа.
Европа е имала своята Реформация и своите войни,
но протестантизмът е пропил САЩ.
Те са лидер на протестантския свят.
Именно когато протестантският свят и протестантският лидер
обърнат гръб на Божия закон, ще настъпи окончателното изпълнение.
Когато САЩ „наложат спазването на неделята и използват потисническа сила,
за да атакуват тези, които спазват седмия ден, събота...”
С други думи, няма да е само неделен закон.
Той ще бъде и антисъботен закон.
Така ли е?
Фараонът заявява: „Ти, Мойсей, караш хората да почиват. Връщайте се на работа.”
Това е антисъботен закон.
„Ти, Мойсей, караш хората да шабатстват, да спазват съботата."
Константин създава неделен закон.
Той нарежда да се почива в неделя.
Но Римокатолическата църква в 321 г. създава антисъботен закон,
който забранява на християните да юдействат.
Трябва да работят през този ден,
а да почитат Господния ден.
Много е просто.
Ако затворите всички магазини в неделя, ще има ли икономически протести?
Да. Но ако им кажем, че всички трябва да работят в събота.
Целият ден, а не половин ден.
Нека удвоим времето през седмицата, когато можете да работите,
нека въведем повече смени, тъй като има толкова много безработни.
Така ще назначим повече хора, но бъдете задължени да работите.
В моловете по света можете да затваряте в неделя,
но за повечето е незаконно да затворят в събота.
Вече има такъв закон.
Пророци и царе, стр. 605: „За да си осигурят популярност и покровителство,
законодателите ще се подадат на искането за неделен закон.”
Така законът няма да дойде отгоре, а... откъде?
От долу. Изискват го.
Църквите го изискаха, но им отказаха.
Сега са църквите, профсъюзите, гражданските организации - но все още им отказват.
Сега искат подписи.
Ще откажат ли, когато и това се случи.
Изпълнението е наближило.
В някои стани са го въвели едностанно.
Можете да проверите всички тези уебсайтове.
Това е човекът, който подбутва всичко - Томас Ман.
Ватиканското радио: Европейска инициатива за свободна неделя.
Те са очаровани от него и му пеят славословия.
Може би светските британци няма да се хванат на този дебат.
Да чуем Би-Би-Си.
Неделята беше съвсем различен ден от останалите седмични дни.
Ден, когато можем да отдъхнем, да се срещнем с приятели, да отидем на църква.
Всичко се е променило.
Трябва ли неделята да е почивен ден?
Кристина, май няма връщане назад.
Имаш, например, срок до утре, трябва да напишеш статия,
да участваш в ТВ програма в неделната сутрин.
Вече живеем по тази начин, нали?
Няма ли да е чудесно, ако правителството ни изпрати едно послание,
че не мислят за нас само като консуматорски единици и работни пчелички.
Само веднъж седмично ние трябва да бъдем пуснати на свобода,
да не пазаруваме, да не работим и да се съсредоточим върху себе си.
И един към друг.
Един към друг, защо не?
Няма ли да е чудесно, ако ПРАВИТЕЛСТВОТО ни изпрати едно послание?
Веднъж седмично - че не сме само консуматорски единици и работни пчелички.
Да не пазаруваме.
Блеър ухажва спорния американски пастор Рик Уорън с призив да обедини религиите.
Има единство и съвместна работа зад кулисите.
Папата призова за нов световен ред.
„Папа Бенедикт XVI предложи нова политическа власт „с истински зъби” - 2009 г.
2010 г.: Обама ще търси нов световен ред.
„Обама е изправен пред критики за декларацията си през уикенда,
че ще търси нов международен ред.”
Кисинджър заявява, че този президент има реален шанс да въведе новия световен ред.
Той произнася тази реч във военна академия.
Страхотно!
Президентът добави, че усилията на американски въоръжени сили
трябва да бъдат „подсилени” от по-голямо дипломатическа ангажираност
„от големите столици до опасните авантпостове”,
повече хуманитарна помощ за нуждаещите се държави,
по-добра комуникация между разузнавателните агенции,
екипи за бърза реакция след земетресения...
Няма да повтарям лекциите си от „Тоталната атака”,
но републиканци или демократи - няма значение.
Те са в нозете на малтийските рицари.
Стоят в нозете на малтийските рицари.
Ръкуват се с тамплиери.
Знам, че не той го е написал, а вие сте го прочели, но искам да го вмъкна.
Това е на неговия уебсайт, значи е одобрено и е публикувано там.
Не е писано от Обама, но е в блога.
Посадено е зрънце.
„Има много промени през последните 100 години.
Виждаме не само увеличаване на гангстерската дейност и престъпността,
но и увеличаване на консумацията на енергия.
Другата промяна, която осъзнах, е отмяната на неделните закони в САЩ.”
„Може би трябва да помислим за въвеждането на неделен закон.
Не да ограничим работата на хората,
а да дадем свобода на тези, които не могат да избират.”
22 май 2010 г. Папата призовава за солидарност в световните финанси.
Заявява, че етиката трябва да бъде ръководно начало при всички действия.
Каква етика трябва да бъде въведена?
Какъв закон в полза на първия звяр трябва да бъде прокаран?
Същия ден, когато Обама призова за нов международен ред,
за да разреши предизвикателствата на нашето време,
папа Бенедикт XVI също призова за международно сътрудничество
особено в областта на солидарността, ръководена от етика.
Харесват ми знаците, които е направил с ръце.
26 септември 2010 г.
Понтифът иска семействата да започнат да се приготвят за събитието от 2012 г.
Леле.
Какво означава това?
Германският понтиф отправи това искане на 23 август
в писмо до председателя на Понтифския съвет за семейството...
Темата за седмото събрание е: „Семейството: работа и празнуване”.
Под празнуване винаги се има предвид поклонение.
Тук се говори за работа и поклонение.
Белегът на звяра на ръката и на челото.
Едно от двете.
„Писмото на светия отец разглежда тези теми...”
„Работата и празнуването са интимно свързани в живота на семействата.
„Те обуславят избора, влияят на отношенията между женените хора и между родители и деца,
засягат отношенията на семействата с обществото и с Църквата, отбеляза понтифът.
Свещеното писание ни казва, че семейството, работата и ПРАЗНИЦИТЕ
са дарове и Божии благословения,
които ни помагат да водим пълноценно човешко съществуване.”
Тук има цяла съкровищница от информация в това изказване.
Папата изисква подготовка за 2012 г. за съчетаването на работа и празници.
Защо?
За да имате пълноценно човешко съществуване.
Трябва да се върнем малко на Втория Ватикански събор,
където спасението е дефинирано като притежаване на пълноценно човешко съществуване.
С други думи, не се спасявате чрез Христос посредством благодат.
Вие сте спасени от вашето жалко съществуване чрез папството,
като ви дават небесното царство тук на земята,
където искат да започнат своето хилядолетно царуване.
Точно това казва.
Казва, че това предстои.
Удивително е, че този папа не бе коронован с тройната тиара.
Той предпочете подобно на своя предшественик от Втория Ватикански събор,
папа Павел VI, който оставя тиарата, означаваща управител на долния свят,
небето и земята - единството на земна и духовна власт...
Оставя тиарата и поставя единствено шапката на главата си,
която е символ на неговата върховна духовна власт -
събиране на всички църкви под един покров през 1962 г.
Тази година през януари (2011 г.) той за първи път показа тройната тиара
от прозореца си в Рим, където произнася своите речи.
Какво казва по този начин?
Казва, че вече има не само духовната власт, но разпростира и своята земна власт.
„На звяра ще се предаде цялата власт.”
Да видим докъде е стигнал.
„В светлината на всичко това Бенедикт XVI
се оплака от съвременната организация на работа,
която е „функция на пазарната конкуренция и максималната печалба”,
както и от идеята за почивка и празнуване като „повод за бягство и консумация.”
Той потвърди, че и двата фактора „допринасят за разпада на семейството..."
Къде чухме същото?
Дали идва съвсем неочаквано или има подготвителна работа на парламентарно ниво?
Чувате ли грохота на колелата на римската армия
и нейната артилерия, която идва към нас?
Разясни ни го, Бени [Бенедикт]!
„И така – продължава папата, необходимо е да съдействаме...”
Аз имам двама любими Бени.
Бенедикт и Бени Хин.
И двамата се обличат в бяло.
„Необходимо е да съдействаме за обмислянето и полагането на усилия
за съчетаване на исканията и периодите на работа с тези на семейството
и за откриване на истинското значение на празниците, особено в неделя,
Великден, Господният ден и денят на човека, денят на семейството,
на обществото и на солидарността.”
Иска ли неделно законодателство в подготовка за 2012 г.?
Той иска да бъдем готови за... коя година?
Дали не сме на път за дома?
Не сме ли на път за дома?
Да прочетем: „Моето желание е...”
Моля забележете, че това е от zenit.org - католически източник.
„Моето желание е още от 2011 г.,
30-та годишнина от апостолическия труд Familiaris Consortio,
великата харта за семейна пастирска грижа,
да бъде приета като валидно ръководство за инициативи на ниво енория, диоцез и държава,
целящо да хвърли светлина върху преживяването на работата и празнуването
в техния най-истински и най-позитивен аспект,
като се има предвид най-вече ефекта му върху живота на семействата.”
Този път няма да има връщане.
Защото това е втората обсада.
В символичен план е така.
Братя и сестри, времето е дошло.
Ние си отиваме у дома.
Йезекийл 39:6-8: „И ще изпратя огън върху Магог и върху онези,
които живеят безгрижно на островите; и те ще познаят, че Аз съм Господ.”
„Ще направя святото Си име познато сред народа Си Израел и няма да оставя
да се омърси вече святото Ми име;
и народите ще познаят, че Аз съм Господ, Святият в Израел.”
Къде сме ние като църква?
Готови ли сме за това или сме в голямо Омега отстъпление?
Какво ще ни се случи?
Къде започва съдът?
Съдът започва от Божия дом.
Ще има мощно разтърсване.
Ще има избълване от устата.
Не излизане.
Останете в тази църква, това е Божията църква.
Как ще премине през всичко това непокътната ще разгледаме в друга лекция.
Но факт е, че това е Божията църква.
Това бе вестта, поверена на пионерите.
Това е вестта, която ще се проповядва до края.
Независимо дали някои искат да унищожат вестта, да я омаловажат
или да представят алтернативна вест, това не е наша работа.
Правете това, което е право, и оставете последствията на Бог.
„Ето, това идва и ще стане, казва Господ Йехова; този е денят, за който говорих.”
Откр. 21:6: „И ми каза: Сбъднаха се. Аз съм Алфа и Омега, Началото и Краят.
На жадния ще дам даром от извора на водата на живота.”
Това искам да ви кажа тази вечер.
Римската армия наближава.
Този път няма да се върне.
Какви са последиците?
Не бягайте, тъй като бягството е по-късно.
Молете се Бог да открие път, както сметнете за подходящо.
Отдайте сърцата си на Бога и го попитайте:
„Господи, какво искаш да направя? Но не за да спася кожата си,
а да спася и други и мнозина да бъдат призовани към праведност.”
Бог да ви благослови, когато размишлявате за всичко това.
Амин.
Пастор Боб, ще се помолиш ли за нас?
Да се изправим за молитва.
Отче, не можем да променим твоето навременно уверение.
Онова, което можем да направим, е да сме готови с нашето посвещение към Теб,
за да можем да преминем през това време с голяма вяра.
Вземи нашето неверие и го обърни в силна вяра тази вечер,
защото не остава много време.
Ние чуваме грохота на колесниците на римската армия.
Тя идва и започва да обгражда целия свят.
Само тези, които имат сила в Бога, ще могат да устоят.
Имаме една мисия.
Нашата мисия е да подготвим света за скорошното идване на Исус.
Но преди да подготвим света, ние трябва да приготвим себе си.
Господи, сега е времето за промяна,
сега е времето да изключим телевизора,
сега е времето да започнем да изучаваме в домовете си,
да се молим в домовете си,
сега е времето да търсим Тебе в живота си.
Може би тук има някой, който никога не е направил посвещение към Тебе,
и иска да го направи още сега.
Ако това е така, нека вдигне ръката си.
Господи, ти виждаш ръцете, виждаш посвещението,
влез в сърцата им и промени живота им.
Направи ни твоя силна църква сега.
За да можем да споделяме евангелието с наши думи,
да можем да свидетелстваме за това, което си направил в живота ни,
за да се подготвят и други -
нашите семейства, непознатият съсед, някой в работата ни.
Не можем повече да мълчим.
Не можем повече да се срамуваме от Тебе.
Време е да говорим истината на всички около нас.
Господи, издигам към Тебе членовете на семейства.
Мнозина от нас имат любими хора, за които са така загрижени,
защото знаем, че не са готови.
Но Твоят Дух е готов да им помогне.
Предаваме нашата вяра и упование в Твоя Дух.
Ако има нещо, което ние да кажем или направим, Господи, говори чрез нас.
Но ако нещо ни пречи, Ти го отстрани.
Искаме нашите семейства и приятели и всички хора да бъдат в небесното царство.
Господи, отново казваме, вземи нашето неверие
и го превърни в силна вяра в Тебе.
Молим в името на Исус.
Амин.
Утре вечер в 18.30 ч. молете се за техниката, за да започнем навреме.